Mit mondjak, a Kígyótojásra nem sokan voltatok kíváncsiak... Úgy látszik a háromrészes Bergman sorozat megülte egy kicsit az érdeklődők gyomrát. A borzasztó a dologban, hogy a sok évtizeddel ezelőtt készült filmek, és az általuk ébresztett gondolatok ma is aktuálisak. A film után, talán az első észrevétel épp az volt, hogy ma sem különb a helyzet, mint a fasizálódó Németországban lehetett a 20-as évek végén. 

Azért nagyon fontosak azok a művészek, akiket a Teremtő finom érzékkel, képességgel áldott meg, hogy észrevegyék, időtálló módon fogalmazzák meg a véleményüket a fontos kérdésekről, hogy segítségükkel mi is észrevegyük az azonosságokat a történelem ciklusaiban, ha lehet ne szaladjunk bele a butaságba ismét és ismét.

Nem könnyű a szembenézés - a reményeink, a cselekvésképtelenségünk, a kényelmünk ezerrel tiltakozik az ellen, hogy állást foglaljunk, netán tegyünk is valamit a felismert, helytelen dolgok ellen - legalább az apró, kis környezetünkben...