Szeptember 4-én meghallgattuk P. Nagy Gabi fenti című előadását. Ide másolom a beharangozót:
<blockquote>Egy idősebb nő, végig egy fiatalemberhez beszél az életről, a szenvedésről, a szeretetről, a halálról, leginkább pedig az időről, és arról, hogy vannak olyan élethelyzetek, amikor csak egy másik ember segítségével tudunk tovább lépni. Két ember együttrepülésének pillanata ez, s akinek megadatik az ilyen kegyelmi állapot, az élete végéig tud ebből erőt meríteni.</blockquote>
Fakó ujj ír a zongora porába elfeledett szavakat, de mi másra vagyunk kíváncsiak. A lét és nemlét határai eltűnnek. Mindegy, hogy indulunk vagy érkezünk, hogy a hajunk szála megőszült-e. Hová lett a zene az életemből? Istennel beszélgettem. Csodálatos testek ostromoltak. Megfeledkezünk magunkról. Visszautasított csillagok. Egyedül vagyok, magányos. A ház konokul élni akar. A megbánás facipőt visel. Ez a ház fojtogat. Süllyedek. Váratlan találkozások a halhatatlanság mosolya. Mámor. Túllép önnön szolgaságán. Minden öreg és pusztul. Álom.

Ez így sok, nagyon, nagyon sok... Hadd menjek veled:

<iframe src="https://www.youtube.com/embed/HeVcbpw6w9c" width="560" height="315" frameborder="0" allowfullscreen="allowfullscreen"></iframe>

Az előadásra egyébként Szintai Kati és Kelemen Ilona alkotásai között került sor, erről is szóltunk a felvezetőben:

<iframe src="https://www.youtube.com/embed/ElLIG67pYrM" width="560" height="315" frameborder="0" allowfullscreen="allowfullscreen"></iframe>

Az előadás támogatója a Belváros-Lipótváros Budapest Főváros V. kerület Önkormányzat Emberi jogi, Nemzetiségi, Egyházügyi és Kulturális Bizottsága a Belvárosi Művészeti Napok keretében.

Persze még képeket is várunk kedvenc fotósainktól akik vadul végigcsattogtatták az egész előadást. Egyszer veszünk nekik egy csendes gépet :-)

&nbsp;