A Hegyvidék Galériában beszélgetés zajlott le egykori osztálytársunk, Kovács Nimród műgyűjtő és Kallós Judit között, mely egy műgyűjtői programsorozat része volt. A sorozat célja, hogy betekintést nyújtson a műgyűjtők életébe, bemutatva a gyűjteményeik kialakulását és azok történeteit. Nimród bemutatta személyes gyűjteményét, amely kiemelkedően gazdag, különösen a portréfestészet terén, főleg 19. és 20. századi műalkotások tekintetében. A beszélgetés során szó esett gyűjtési szokásairól, a gyűjteményének kiemelkedő darabjairól, valamint arról, hogyan kapcsolódnak ezek a művek a családja történetéhez.

Különös hangsúlyt fektet a történeti portrék gyűjtésére, amelyeket ár-érték arányuk miatt is fontosnak tart. A beszélgetés során bemutatott több jelentős alkotást, köztük Madarász Viktor, Benczúr Gyula és más neves művészek műveit. A gyűjtemény kuriózumai közé tartoznak olyan festmények, amelyek mögött különleges történetek rejlenek, például az alkotók életútjai vagy az egyes darabok korábbi tulajdonosai révén.

Minden egyes mű mögött személyes történet áll, amely összeköti a művészt, a művet és a gyűjtőt. Így került szó az alkotások történetéről, a korábbi tulajdonosokról, esetleg a művészek életútjáról.

Az alulértékelt portrékban különösen nagy üzleti lehetőséget lát, mivel ezek az évek során jelentős értéknövekedést érhetnek el. Aukciókon való rendszeres részvételével és galériákban történő vásárlásaival tartja fenn gyűjteménye folyamatos bővítését. A szükséges szakértelmet egy korábbi festménybecsűs tanfolyamon sajátította el, és természetesen folyamatosan képezi magát a műalkotások értékelésében és felismerésében.

A közönség érdeklődésére került szóba a keretek kérdése. Ezek is különleges figyelmet kapnak, mert nemcsak az alkotásokat egészítik ki, hanem történeti hitelességet is kölcsönöznek nekik, már ahol biztosat lehet tudni róluk.
<h3>Nimród gyűjtési szenvedélye összekapcsolódik családi múltjával, valamint a magyar kultúra és történelem iránti érdeklődésével.</h3>
Külön öröm volt egy másik híres osztálytársunk, Zámbó Öcsi két képével találkozni, amelyek közül az egyik talán Amerikában van.
<div class="flex max-w-full flex-col flex-grow">
<div class="min-h-8 text-message flex w-full flex-col items-end gap-2 whitespace-normal break-words text-start [.text-message+&amp;]:mt-5" dir="auto" data-message-author-role="assistant" data-message-id="ada32ab9-bc1c-4f8e-9425-7be07daa565b" data-message-model-slug="gpt-4o">
<div class="flex w-full flex-col gap-1 empty:hidden first:pt-[3px]">
<div class="markdown prose w-full break-words dark:prose-invert light">

Az, hogy az előadás sok mű bemutatására törekedett, érthető, hiszen a gyűjtemény gazdagságát igyekezett reprezentálni. Ugyanakkor a kevesebb néha több elve alapján célszerű lett volna a fókuszt szűkíteni, és néhány ikonikus mű részletes elemzésére összpontosítani. Ez talán az esemény hosszabb távú emlékezetességét is erősítette volna.

Ez nem feltétlenül negatív kritika, inkább a további előadásoknál figyelembe vehető szempont lehet. &#x1f60a;

Köszönet az eseményen készített képekért Tihanyi Karcsinak:

&nbsp;

</div>
</div>
</div>
</div>