Szeptember 4-én meghallgattuk P. Nagy Gabi fenti című előadását. Ide másolom a beharangozót:
<blockquote>Egy idősebb nő, végig egy fiatalemberhez beszél az életről, a szenvedésről, a szeretetről, a halálról, leginkább pedig az időről, és arról, hogy vannak olyan élethelyzetek, amikor csak egy másik ember segítségével tudunk tovább lépni. Két ember együttrepülésének pillanata ez, s akinek megadatik az ilyen kegyelmi állapot, az élete végéig tud ebből erőt meríteni.</blockquote>
Fakó ujj ír a zongora porába elfeledett szavakat, de mi másra vagyunk kíváncsiak... A lét és nemlét határai eltűnnek, mindegy, hogy indulunk vagy érkezünk, hogy a hajunk szála megőszült-e? A zsebkendő rögeszmém. Hová lett a zene az életemből? Kilátszik a karosszékből a szalma. Istennel beszélgettem. Csodálatos testek ostromoltak. Úgy tettem mintha nem is látnám. Megfeledkezünk magunkról. Visszautasított csillagok. Egyedül vagyok, magányos. Vigyázni, hogy össze ne essünk. A ház konokul élni akar. A megbánás facipőt visel.

A medve ijesztő hatalma a lemondás. Ez a ház fojtogat. Süllyedek. Váratlan találkozások. a halhatatlanság mosolya. Mámor. Túllép önnön szolgaságán. Minden öreg és pusztul. Álom.

Ez így sok, nagyon, nagyon sok... Hadd menjek veled!

<iframe src="https://www.youtube.com/embed/HeVcbpw6w9c" width="560" height="315" frameborder="0" allowfullscreen="allowfullscreen"></iframe>

Az előadásra egyébként Szintai Kati és Kelemen Ilona alkotásai között került sor, erről is szóltunk a felvezetőben:

<iframe src="https://www.youtube.com/embed/ElLIG67pYrM" width="560" height="315" frameborder="0" allowfullscreen="allowfullscreen"></iframe>

Az előadás támogatója a Belváros-Lipótváros Budapest Főváros V. kerület Önkormányzat Emberi jogi, Nemzetiségi, Egyházügyi és Kulturális Bizottsága a Belvárosi Művészeti Napok keretében.

&nbsp;