<p style="text-align: justify;">Március 2-án Lengyel László művészettörténész nyitotta meg <a href="http://keri-decsi.hu/">Decsi Ilona luca és Kéri Imre</a> "Vendégségben Budán" című kiállítását <a href="https://hu.wikipedia.org/wiki/T%C3%B6r%C3%B6k_%C3%81d%C3%A1m_(zen%C3%A9sz)">Török Ádám</a> fuvolaművész közreműködésével a Vármegye Galériában. (Most egy kicsit zavarban vagyok, mert a Tanár úr alkotásait valahogy nem találtam. Ahogy ismerem ezt a nagyszerű művészházaspárt, annyira egymáshoz tartoznak, hogy Imre saját képeit már ki sem kellett állítani, hiszen a fantasztikus technikai tudása, műveltsége, szellemisége Ilona képeiben eleve benne vannak? Ki tudja?)</p>
<p style="text-align: justify;">A nagyszerű képeket nem láttuk, olyan sokan voltak a megnyitón, melynek Török Ádám két szerzeménye (az Éjféli nap és a Lusta Blues) különleges keretet adott. Végül egy újabb látogatás következett egy-két nappal később, amikor nyugodtan végig lehetett tanulmányozni a kiállítást és elgondolkodni azon, hogy milyen lehet egy művész, egy művészházaspár élete? Összetartozásukat, gazdag, változatos életüket egy vitrin alatt látható érdekes dokumentumok prezentálták. Személyes ismeretségünk (talán barátságunk) folytán azon gondolkozom, hogy ez a két ember mennyire más, és mégis mennyire összetartozik. A <a href="http://con-spirito.hu/2016_08_19_keri_imrenel/index.htm">fantasztikus hangulatú műterem</a>, a műveltség, a kultúra elkötelezett, szinte szenvedélyes továbbadása teszi őket nélkülözhetetlenné, kikerülhetetlenné, de most inkább abbahagyom, beszéljenek inkább az alkotások...</p>
[gallery columns="2" size="medium" ids="2150,2151,2152,2153,2154,2155,2156,2157,2158,2159,2160,2161,2162,2163,2164,2165,2166,2167,2168,2169,2170,2171,2172,2173,2174,2175,2177,2178,2180,2181,2182,2183,2184,2185,2186" orderby="rand"]

&nbsp;