<blockquote>A Szöuli Nemzeti Egyetemen (SNU) Heesook Oh előadása azt mutatta be, hogyan fonódik össze a koreai kortárs zene és a technológia a hangrögzítés fordulópontjától a számítógépes zenén át az AI-ig: <strong data-start="233" data-end="240">백남준</strong> úttörő vízióitól <strong data-start="258" data-end="265" data-is-only-node="">이도능</strong> interaktív/robotikus munkáin keresztül az <strong data-start="308" data-end="314">이봄</strong> AI-komponista modelljéig, sőt a gugak-örökség rekonstrukciós kísérleteiig.</blockquote>
<h3>Moderátori bevezető</h3>
A K-Future zenei csapat januári kolokviumán, az akadémiai hálózati szemináriumon most a 2. előadás következik. Ahogy korábban is mondtam, a mai előadások egyik témája a nemzetközi kitekintés és bővülés, a másik pedig a technológiára épülő koreai kortárs zene alakulása.

<img class="alignright wp-image-5176" src="http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/2026/01/2026-01-17_144526.jpg" alt="" width="183" height="269" />A 2. előadónk, akit mindannyian nagyon jól ismernek, a Szöuli Nemzeti Egyetem (SNU) professzora, <strong>오희숙</strong>. Professzor asszony nemrég egy könyvet is adott nekem – a témája nagyjából ez: <em>„Zene és technológia az AI korszakában”</em>. Röviden bemutatom (bár önök úgyis jól ismerik): jelenleg a Szöuli Nemzeti Egyetem Zenei Főiskoláján, a zenetudományi tanszéken tanít; Németországban szerzett MA- és PhD-fokozatot zenetudományból; kutatásainak középpontjában a zeneesztétika és a kortárs zene áll. A Zeneesztétikai Kutató Társaság (szakmai egyesület) képviselőjeként is tevékenykedik. Számos könyv és tanulmány szerzője – többek között a 20. századi zenéről, Schönbergről, a zene és filozófia kapcsolatáról, a „zsenialitás” kérdéséről, a koreai kortárs zene történetéről, az interkulturalitásról, idézet- és szimbólumhasználatról, intertextualitásról.

Mai előadásának címe: <strong>„A technológiát használó koreai kortárs zene – a számítógépes zene és az AI-zene fókuszával.”</strong> Kérem, nagy tapssal fogadják <strong>오희숙</strong> professzor asszonyt!

<hr />

<h3>오희숙 professzor előadása</h3>
Üdvözlök mindenkit! Köszönöm szépen a kedves bemutatást.

A projektünk a modern Koreát vizsgálja zenei nézőpontból. Az előző előadó (<strong>이지영</strong>) arról beszélt, hogyan kapcsolódik össze a gugak (hagyományos koreai zene) és a globalitás, és hogyan jelenik meg mindez a kortárs Koreában. Én a koreai kortárs zenét kutatom, és ma a technológiára helyezem a hangsúlyt.

Külön köszönöm, hogy <strong>이도능</strong> zeneszerző is részt vesz ma, és remélem, hogy az előadás után lehetőség nyílik az ő gondolatait is meghallgatni.
<h4><strong>Zene és technológia – miért kapcsolódnak mégis?</strong></h4>
A „zene” és a „technológia” elsőre ellentétesnek tűnhet: a zene érzelmi, szubjektív művészet, a technológia pedig objektív, logikus terület. Mégis sok kapcsolódási pontjuk van, és a 21. században ez a viszony különösen kiéleződött.

Ha a zene és technológia kapcsolatáról gondolkodom, az első név, ami eszembe jut: <strong>Edison</strong>. 1877-ben elkészítette az első fonográfot – szerintem ez az egyik döntő kiindulópont a zene történetében. A zene addig „időben eltűnő” jelenség volt: megszólal, majd elenyészik. A rögzítés lehetősége ennek a múlékonyságnak az első igazán nagy áttörése.

A fonográftól az LP-n, kazettán, CD-n és MP3-on át a mai digitális formátumokig a fejlődés nemcsak a hordozót változtatta meg, hanem hatott a zene „természetére” és stílusára is.

A 20. században a elektronika, majd a számítógép és a televízió megjelenése, a 21. században pedig a digitális technológia robbanása – a digitális forradalom – mind közvetlenül beépült a zenébe. Robotika, és most – ahogy mindannyian érezzük – az AI: mind hatással volt a zenei gondolkodásra és gyakorlatra.

Ennek nyomán születtek és fejlődtek: elektronikus zene, számítógépes zene, videó-art, digitális konvergencia-zene, robotzene, AI-zene – a technológia és a kortárs zene nagyon szorosan együtt alakult.
<h4><strong>Nyugati előzmények röviden</strong></h4>
Nyugaton rengeteg zeneszerző dolgozott ezen a területen: a korai elektronikus zene és a <em>musique concrète</em> (konkrét zene) korszaka, a szalagos zene, majd az „elektronikus zene”, később pedig a „számítógépes zene” megnevezés vált meghatározóvá. Kezdetben elektronikus eszközökkel hoztak létre hangokat, ezért mondták „elektronikus zenének”; később a számítógép mindezt egyre inkább egységesen lefedte, ezért terjedt el a „számítógépes zene” fogalma.

A digitális korszakban újabb alkotók tűntek fel, és ma az AI területén is óriási a pezsgés. Sokan talán a „prompt-alapú” zenekészítésre gondolnak (például <a href="https://suno.com/" target="_blank" rel="noopener">Suno</a>), de emellett olyan modellek is megjelentek, amelyek a kreatív „alkotó” szerepéhez közelebb álló módon komponálnak: például a <a href="https://magenta.withgoogle.com/" target="_blank" rel="noopener">Google Magenta</a>, a <a href="https://www.futuretools.io/tools/musenet-openai" target="_blank" rel="noopener">MuseNet</a>, az <a href="https://www.aiva.ai/" target="_blank" rel="noopener">AIVA</a>, a <a href="https://www.flow-machines.com/" target="_blank" rel="noopener">Sony Flow Machines</a>, illetve több más rendszer (pl. Emily Howell).
<h4><strong>És Korea?</strong></h4>
Koreában a technológia ma is kiemelkedő, és a kortárs zenei technológiai irány sem maradt el. A koreai elektronikus zene indulópontjaként gyakran említik, hogy 1966-ban <strong>강석희</strong> bemutatta a <em>원세계향연</em> című művét; ezt sokan az első fontos mérföldkőként tartják számon.

Később számos zeneszerző dolgozott ezen a területen. 1993-ban létrejött az Elektronikus Zenei Szövetség, 1994-ben pedig megrendezték a Nemzetközi Számítógépes Zenei Fesztivált, amely azóta is folyamatosan jelen van; nemrég a 30. évfordulót is megünnepelték (tudomásom szerint könyv is készült, és nagy rendezvényekkel).

Sok fontos alkotó és oktató tevékenykedik: többek között <strong>이도능</strong> professzor (aki ma is itt van), illetve <strong>황성호</strong>, <strong>임종욱</strong>, <strong>이병무</strong>, <strong>전현석</strong>, <strong>남상봉</strong> és mások.
<h4><strong>Miért kell mindenképpen megemlíteni 백남준-t?</strong></h4>
Ha „koreai kortárs zene és technológia”, szerintem van egy név, akit nem lehet kihagyni: <a href="https://ko.wikipedia.org/wiki/%EB%B0%B1%EB%82%A8%EC%A4%80" target="_blank" rel="noopener"><strong>백남준</strong></a>. Őt gyakran a videó-art úttörőjeként emlegetik – valóban az egyik legkorábbi és legnagyobb hatású alak.

Már 1965-ben olyan gondolatokat fogalmazott meg, hogy egyszer eljön az idő, amikor a művészek félvezetőkkel fognak dolgozni. Korai munkái között szerepel a „zene mint kiállítás” gondolata: 1963-ban Wuppertalban (Németország) kiállítást rendezett, ahol <strong>13 televízió</strong> képének manipulálásával hozott létre egyfajta „zenei” installációt – például „Kuba TV”, „Rembrandt TV”, „Line TV” jellegű munkákkal, köztük hibás készülékekkel és a képernyőn létrehozott vonalakkal.

Érdekesség, hogy már 1964-ben robotot is készített: a <strong>Robot K-456</strong>-ot (nevét Mozart K.456 jelzésű zongoraversenyére utalva). A robot beszélt, sőt provokatív módon „emberi” funkciókat is imitált. 1982-ben, egy Whitney Museum-beli retrospektív idején a robotot egy autó elütötte és összetört – mintha „meghalt volna”. Ez a „gép emberiesítése”, a „gép élete és halála” gondolat nagyon korai, radikális megjelenítése volt.

Emellett, még az internet előtti korszakban, műholdas élő közvetítéssel is kísérletezett – világelsők között az úgynevezett „műholdas art” területén.

A K 456:
<iframe title="YouTube video player" src="https://www.youtube.com/embed/5-QIm7EgNlM?si=tZNlQo0tp3Vk28Gd" width="560" height="315" frameborder="0" allowfullscreen="allowfullscreen"></iframe>

És később, restaurálva:
<iframe title="YouTube video player" src="https://www.youtube.com/embed/JciiqCsRhdY?si=KtAgupXHBrqbnNon&amp;start=758" width="560" height="315" frameborder="0" allowfullscreen="allowfullscreen"></iframe>

Mindez azt mutatja, hogy Koreában a technológia és művészet összekapcsolása már régóta erős hagyomány.

<hr />

<h3>2 kiemelt példa: 이도능 és az AI-komponista 이봄</h3>
Ma 2 példára koncentrálok:
<ul>
 	<li><strong>이도능</strong> zeneszerző munkásságára,</li>
 	<li>és az AI-kompozíciós modellre: <strong>이봄</strong>.</li>
</ul>
<h4><strong>1.) 이도능: a koreai elektronikus zene 1. generációjának meghatározó alakja</strong></h4>
<strong>이도능</strong> professzor a koreai 1. generációs elektronikus zeneszerzők egyik legfontosabb figurája. Gyerekkorától érdekelte a tudomány és matematika; ezt interjúban is említette.

Róla beszélve azt mondanám: rendkívül sokféle technológiát használt – elektronikus zene, számítógépes zene, interaktív zene, robotzene. Sokszor nem is „csak” zeneszerzőként írható le: kézműves, feltaláló, hangművész, hangmérnök is.

Különlegessége, hogy nem pusztán egy technológiát alkalmazott, hanem <strong>a saját rendszerét is megépítette</strong>, vagyis nemcsak „használta” az eszközöket, hanem megteremtette azokat a rendszereket, amelyekkel az adott zenei gondolat megszólalhat.

A pálya főbb szakaszai:
<ul>
 	<li><strong>1. korszak:</strong> élő (live) elektronikus zene,</li>
 	<li><strong>2000-es évek:</strong> interaktív, több médiumot összekapcsoló művek,</li>
 	<li><strong>későbbi időszak:</strong> virtuális hagyományos hangszerek projektjei és robotzene.</li>
</ul>
<h5>a.) Élő elektronikus zene, valós idejű (real-time) feldolgozás</h5>
<strong>이도능</strong>-t gyakran úgy értékelik, mint aki Koreában az elsők között vezette be a real-time processing gondolatát. Nem előre elkészített szalagos hanganyagból építkezett, hanem az élő előadást valós időben dolgozta fel, „újrarendezte”.

Korai mű: <strong>„피리” (Piri)</strong> – hagyományos fúvós hangszer és elektronika együtt. A Max/MSP programot használta hangszintézisre és modulációra, 4 mikrofont, 8 szakaszból álló formát, és az előadó hangját valós időben vezérelte a rendszer.

A mű szelleme nagyjából így foglalható össze: a piri ősi hangja modern elektronikus eszközökön át új hangzásként „újjászületik”.

Egy másik jellegzetes vonal az <strong>„알코” (ALCO)</strong> sorozat. Ez az „algorithmic composition” rövidítéséből alkotott elnevezés, és szenzorok által vezérelt algoritmikus eljárásokra épül. Valós idejű mintavételezés (víz-, kő-, kavicshangok), az előadó gesztusaihoz kötött hangalakítás: erősítés, delay, pitch- és spektrummoduláció, térbeli mozgatás, lecsengések kontrollja. Egyes hangok például gesztusok hatására viharszerű, monumentális zörejjé alakulhatnak.
<h5>b.) Interaktív hanginstallációk (2000 után)</h5>
A 2000-es évektől interaktív installációkat is készített.

<strong>„당나귀는 임금님 귀”</strong> („A királynak szamárfüle van”) – sok CD-ből „erdőt” épített. A CD-kre piezo elemek kerültek; a lemezek rezgése hangot keltett. A CD-k és a rendszer mikrofonként is működött: a közönség beszéde „szétfutott” az installációban. Egyszerre reflektál az MP3-korszakban eltűnő CD-re (újrahasznosítás), és arra is, hogy a CD – mint hangot tároló médium – maga válik hangkeltő testté.

<strong>„소리의 창”</strong> („A hang ablaka”) – hagyományos 창호지 (papír-ajtó/ablak) motívum. A gondolat: mennyi hang „halmozódhatott fel” egy hagyományos papírfelületen 100 év alatt? Suttogások, hívások, mindennapi hangok. A mű saját készítésű ajtóval, mágnesekkel, tekercsekkel és összetett mechanikával működik; előre beállított természethangok, korábbi műrészletek, új elektronikus hangok „laknak” benne, és a közönség az ajtó előtt ülve hallgathatja.

A szerző ezt a technikát a zeneszerzői eszköztár részeként fogja fel: úgy, mint a harmóniatan vagy ellenpont technikáit – vagyis saját, jellegzetes „kompozíciós módszerként”.

<strong>„한 잔의 시”</strong> („Egy csésze vers”) – költői ötlet: lehet-e „beleönteni” a szépséget egy csészébe? Az asztalban tekercses meghajtók, a csészében mágnes; bizonyos pozícióban találkozva hang szólal meg. A hétköznapi „inni valamit” gesztusa itt „zenét inni” élménnyé alakul.
<h5>c.) Robotzene: „드 로봇” (D-Robot)</h5>
A legújabb fontos terület a robotzene. Ha <strong>백남준</strong> korai robotkísérleteit előzményként nézzük, <strong>이도능</strong> ezt a vonalat továbbvitte.

A „드 로봇” elsőként dob-robotként jelent meg: 3D modellezés, 3D nyomtatás, szerver-motorok; 6 motor mozgatja a karokat, a programozás pedig a pontos ritmus, dinamika, hangszín és időzítés irányítását szolgálja.

Az első nagy bemutató 2017-ben volt az <strong>예술의 전당</strong> (Szöuli Művészetek Központja) színpadán. Ezt sokan a koreai kortárs zene történetének fontos pontjaként értékelik: robot először lépett fel ezen a színpadon.

A robot később továbbfejlődött (erősebb fizikai jelenlét, finomabb dinamikai kontroll), majd többféle hangszeres robot is született: rezonáns xilofon-robot, végül pipe organ (orgona) robot is; egyes darabok kiállításon is megtekinthetők (pl. 구로 아트밸리).

A D-robot a zenekarban:
<iframe title="YouTube video player" src="https://www.youtube.com/embed/3-OBQirjI70?si=E_FYfVY5yo7OcWy2&amp;start=216" width="560" height="315" frameborder="0" allowfullscreen="allowfullscreen"></iframe>

A gondolat, hogy a robot AI-funkcióval bővülve „fizikai AI”-vá válhat, különösen aktuális (különösen a 2026-os CES körüli robotikai hullám fényében).

<hr />

<h4><strong>2.) 이봄: koreai AI-komponista modell</strong></h4>
A 2. példa az AI-kompozíciós modell: <strong>이봄</strong>. (A bemutatóban szereplő „arckép” egy, a készítők által létrehozott vizuális koncepció.)

<strong>이봄</strong>-ot a 광주과학기술원 (GIST) egyik professzora, <strong>안창목</strong> fejlesztette; Koreában gyakran a „hazai, korai/első” kompozíciós AI-modellek között említik. Nagyon sok művet készített, és több helyen kap figyelmet. <strong>이봄</strong> műve is elhangzott az <strong>예술의 전당</strong> színpadán – a robotos fellépés után, a következő évben.

Hogyan „tanul” komponálni? A gondolat: a zeneelmélet számos eleme matematikai formában is leírható. A fejlesztők a hangnevektől a harmóniatanig sok mindent számokká alakítottak, és ezt tanítatták meg a rendszerrel. A modell állítólag nagyon gyorsan elsajátította azt a „tanulási ívet”, ami egy emberi zenehallgatónak/zenésznek hosszabb idő.

A rendszer komponálási elve nem pusztán „mintaillesztés”: a hangsúly azon van, hogy zeneelméleti szabályokhoz mérten generáljon és ellenőrizzen. A bemutató szerint <strong>„evolúciós algoritmust”</strong> alkalmaz: véletlenszerű zenei anyagokat hoz létre, majd harmóniatan/ellenpont elveihez mérten értékeli, kiválasztja a megfelelőbb változatokat, újragenerál, és iteratív módon javít – ezért nevezik „evolúciónak”.

Ez a megközelítés a bemutató szerint kreatívabb lehet, és a szerzői jogi problémákhoz is másképp viszonyulhat, mint a puszta utánzás.

A példákban elhangzó darabok sokszor tonálisak, romantikusak, líraiak – részben azért, mert a rendszer alapnormái a hagyományos harmóniatan/ellenpont szabályai.

Egy AI generálta videó:
<iframe title="YouTube video player" src="https://www.youtube.com/embed/eDKivB-tgao?si=x6fBsLrypv-YqGRq" width="560" height="315" frameborder="0" allowfullscreen="allowfullscreen"></iframe>

<strong>이봄</strong> egyik fontos sajátossága: <strong>az együttműködésre</strong> épít. Vannak olyan AI-k, amelyek a „teljesen önálló” komponálást célozzák; <strong>이봄</strong> viszont gyakran úgy működik, hogy:
<ol>
 	<li>ír egy vázlatot (pl. zongoradarabot),</li>
 	<li>emberi zeneszerző/arranger finomítja, hangszereli,</li>
 	<li>más művészeti területek (multimédia, performansz) továbbviszik.</li>
</ol>
A bemutató szerint sokféle együttműködés történt: könnyűzenei alkotókkal is, illetve praktikus felhasználás (például reklámzene) is előfordult.

Példa: 2022-ben egy 진주시립국악관현악단 (Jinju városi nemzeti zenekar) koncertjén elhunyt koreai zeneszerzők anyagát taníttatták meg a rendszerrel, majd emberi zeneszerző közreműködésével készült el a végső forma.

A rendszer elvei szoftveres „komponáló” eszközben is megjelentek (a bemutatóban <strong>뮤제아 / 뮤제아원</strong> név hangzik el), amellyel felhasználók a gyakorlatban is alkothatnak.
<h5>Különösen érdekes: Nemzeti Gugak Központ „AI-góemak” (régi zene) rekonstrukciós projektje</h5>
A bemutató kiemeli a 국립국악원 (Nemzeti Gugak Központ) régi zenei rekonstrukciós projektjét. A kérdés: ha egy régi udvari zenei anyag egy része elveszett (például a 세종실록-ban szereplő anyagokból), hogyan lehetne rekonstruálni? Hogyan kapcsolható össze az AI és a gugak?

A projekt 2023 januárjában indult előkészítéssel, szakértői tanácskozások után 8. hónaptól folyt érdemi kutatás. Az AI-t a fennmaradt anyagok változásmeneteinek tanítására használták, majd a hiányzó típusokra alkalmazták. A bemutató szerint 2 módszer futott párhuzamosan: evolúciós algoritmus és deep learning.

A folyamat részeként (a bemutató leírása alapján) elemzések, klaszterezés, adatépítés és többlépcsős validálás történik; az eredményeket 정간보 (jeongganbo) jellegű lejegyzésbe is átültetik, majd zenetudósok és előadók ellenőrzik, hibákat javítanak, végül előadás is születik.

<hr />

<h3><strong>Összegzés</strong></h3>
A koreai kortárs zene nagyon érzékenyen és gyorsan fogadja be a technológiát. A mai 2 példám (<strong>이도능</strong> és <strong>이봄</strong>) ezt jól mutatja.

Mindkettőnél erősen jelen van valami „koreai” tartalom:
<ul>
 	<li><strong>이도능</strong> gyakran hangsúlyozza a koreai identitást és a koreai kulturális elemek újraélesztésének igényét; technológiai munkáiban is megjelenik egy sajátos koreai nézőpont.</li>
 	<li><strong>이봄</strong> pedig gugak-együttesekkel működik együtt, régi zenei anyagokat rekonstruál, a jeongganbo és a hagyományos zenei struktúrák felé nyit.</li>
</ul>
Ez alapján azt gondolom: amikor Koreában technológiát alkalmaznak a kortárs zenében, sokszor olyan jellegzetes, helyi forrásból táplálkozó ötletek születnek, amelyek eltérnek a nyugati mintáktól.

A nagy kérdés ugyanakkor ez:
<ul>
 	<li><strong>Milyen mértékben</strong> használjuk a technológiát a zenében?</li>
 	<li>Hogyan kerülhető el a <strong>válogatás nélküli</strong> technológia-átvétel?</li>
 	<li>Hogyan lehet <strong>kreatívan</strong> és <strong>kritikusan</strong> összekapcsolni művészetet és technológiát?</li>
</ul>
Ebben kulcsszerepe van a művész <strong>szubjektív identitásának</strong>, valamint a technológia <strong>kritikus befogadásának</strong>.

Köszönöm a figyelmet!

<hr />

Az előadás felvétele itt tekinthető meg:

<iframe title="YouTube video player" src="https://www.youtube.com/embed/-CCbM-gJius?si=n1QmhcmrmrzAmp2h" width="560" height="315" frameborder="0" allowfullscreen="allowfullscreen"></iframe>

<hr />

<h3>Kérdések és válaszok (szerkesztett átirat)</h3>
<strong>Moderátor:</strong> Köszönjük szépen. Nagyon sokat segített, hogy a technológia és zene kapcsolatát egészen Edisonig (1877) visszavezette, majd elhozta a közelmúlt példáit, és bemutatta a 2 különleges alkotót. Külön öröm, hogy <strong>이도능</strong> professzor is itt van. Kérem, köszönjön, és utána jöhetnek a kérdések.

<strong>이도능:</strong> Köszönöm. <strong>오희숙</strong> professzor nagyon szépen összefoglalta, amit csináltam, ezért hálás vagyok. Külön hozzátennivalóm alig van. Ha van kérdés, szívesen válaszolok.

<strong>Moderátor:</strong> Én kezdem. Ön a kezdetektől dolgozik ezen a területen. Nem volt magányos?

<strong>이도능:</strong> A komponálás eleve magányos munka. Főleg éjszaka szeretek dolgozni. Nem a magány a lényeg, hanem hogy azt csinálhatom, amit szeretnék.

<strong>Moderátor:</strong> Engem lenyűgöz, hogy mindent saját kezűleg megépít. Mi volt a legnehezebb a „megépítésben”?

<strong>이도능:</strong> Először mindig a teljes tervet készítem el: mit akarok, és hogyan valósítható meg. Meg kell tervezni a mozgást, figyelembe venni a szerver-motorok korlátait, a mozgástartományt. Mivel kész alkatrészeket nem lehet úgy megvenni, ahogy kell, mindent 3D-ben modellezek, 3D nyomtatással gyártok, ami nem nyomtatható, azt marógéppel vagy esztergával készítem el, majd összeszerelem.

Ezután jön a programozás: a robot mozgása, a hangszerek pozíciója, minden időzítés. És ha már mozog, akkor zenét is kell kapnia: a megfelelő kompozíciót és vezérlést is meg kell írni.

Ráadásul a robotnál nem elég „ütni a dobot”. A mozgásnak jelentése van: a robot „felébred”, körbenéz, bizonytalan, majd egyre magabiztosabb – ezt koreográfiaként is megterveztem. Sokszor volt olyan pont, hogy azt gondoltam: ezt abbahagyom. Nem könnyű munka.

<strong>Moderátor:</strong> Megkérdezném azt is: miért lett ennyire fontos az interaktivitás és az előadói „cselekvés”?

<strong>이도능:</strong> A korai elektronikus/számítógépes zene sokszor „lejátszott” zene volt. A szerző kiállt, meghajolt, megnyomott egy gombot, majd csak szólt a hang. Ez koncerthelyzetben kevésbé ad élményt, mert nincs előadói jelenlét. Az emberek azért mennek koncertre, mert az előadó mozgása, gesztusai, „cselekvése” érzelmi kapcsolatot teremt. Én ezért készítettem olyan zenét, ahol a mozgás és az előadói tett a mű része.

Ugyanezért fontos az AI-nál is a párbeszéd: együttműködés emberekkel, előadókkal, közönséggel.

<strong>Moderátor:</strong> Nekem egy alapvető, esztétikai kérdésem is van. Miért vállalja ezt a kézműves, „mesterember” jellegű munkát? Mi ennek a filozófiája?

<strong>이도능:</strong> Őszintén: nekem sokszor a megépítés érdekesebb, mint a „hagyományos” komponálás. Gyerekkoromtól szerettem építeni. Mérnöknek akartam menni, de nem alakult úgy. A zene viszont számomra mindig „számosság” is volt – Bach mondása jut eszembe: a zene és a számok kapcsolata. A számítógépes zene ezt az érdeklődést még jobban megerősítette, innen jutottam el a mechanikus/robotikus zenéig.

Van egy személyes ok is: a hallásom az évek során sérült. Bizonyos hangmagasságoknál a harmóniák nekem zajként, fájdalmas „csikorgásként” jelennek meg, ezért a hagyományos hangzás sokszor szenvedést okoz. Emiatt is a mechanikus irányra koncentrálok.

Most 70 éves vagyok, és egy kutatóműhelyt is berendezek 평창동-ben, ahol a korábbi munkáim kiállítva megtekinthetők.

<strong>Moderátor:</strong> Köszönöm. Végül <strong>오희숙</strong> professzorhoz: AI-korszakban élünk, a jövő egyszerre ígéretes és ijesztő. Röviden: mit lát?

<strong>오희숙:</strong> Nehéz kérdés. Az „art music” területén az AI-kutatás a 2010-es években nagyon felfutott, a 2020-as években viszont sokszor visszaesett. Ugyanakkor lehet, hogy új áttörés jön. A lényeg: akkor is, ha valakit nem érdekel különösebben, a jelenséget érteni kell, követni kell. Ha pedig valaki tudja, kreatívan használhatja. Én ezért is tanítok „zene és AI” kurzust a Szöuli Nemzeti Egyetemen több kollégával együtt.

És még valami: ezeknek a koreai alkotóknak a munkáját zenetudósként dokumentálni, archiválni is fontos, mert meghatározó életművek.

<strong>Moderátor:</strong> Köszönjük. A projektünk 2 éve fut, az 1. kötetünk hamarosan külföldi kiadónál megjelenik, és jövő hónapban (2월 20일) lesz még egy kolokvium, ahol Madeleine előadása következik. Köszönöm mindenkinek, hogy a szünetben is ilyen aktívan részt vett. Ezzel a mai kolokviumot lezárom. 감사합니다.