INSERT INTO `wp_posts` (`ID`, `post_author`, `post_date`, `post_date_gmt`, `post_content`, `post_title`, `post_excerpt`, `post_status`, `comment_status`, `ping_status`, `post_password`, `post_name`, `to_ping`, `pinged`, `post_modified`, `post_modified_gmt`, `post_content_filtered`, `post_parent`, `guid`, `menu_order`, `post_type`, `post_mime_type`, `comment_count`) VALUES
(1386, 19, '2012-11-18 21:58:36', '2012-11-18 20:58:36', '<p style=\"text-align: justify;\">Figyelmetekbe ajánlom <a href=\"http://www.sapientia.hu/hu/foiskolank/oktato/50\" target=\"_blank\">Dr. Somfai Béla</a> professzor úr négy féléves erkölcsteológiai kurzusának hanganyagát, mely a <a href=\"http://jezsuita.hu/parbeszed-haza\" target=\"_blank\">Párbeszéd Házában</a> hangzott el a 2011/2012-es tanévben, a <a href=\"http://jezsuita.hu/parbeszed-haza/faludi-ferenc-akademia\" target=\"_blank\">Faludi Ferenc Akadémia</a> szervezésében. A szépen felépített, nem mindig könnyű előadásokat talán érdemes többször is meghallgatni.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Az erkölcsteológia a Szentírás, a keresztény hit fényében vizsgálja a jó és rossz kérdését, tekintettel az Egyház tanítására. Csak látszólag egyszerű dologról van szó, hiszen értékszemléletünk, személyes meggyőződésünk különböző. Mindenki másként látja az eseményeket, gyakoriak a vitatott kérdések.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Egy közösség akkor működik jól, ha a tagjai képesek a saját meggyőződésüket mérlegre tenni, összhangot teremteni, közös alapot keresni. Fontos az érdemi dialógus, hogy az eltéréseket áthidaljuk, vagy legalább értelmezzük.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Cél, az erkölcsi érzékenység továbbfejlesztése, hogy megfelelő erkölcsi tapasztalat birtokában a cselekvést megelőzően legyünk képesek analizálni az adott helyzetet, a körülményeket és következményeket, mert szerény vigasz, ha csak a kárunkból vagyunk képesek tanulni. Külön felhívom a figyelmeteket az előadásokon elhangzott érdekes, elgondolkodtató példákra.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">[learn_more caption=\"I. félév: Általános bevezető, alapelvek, módszertan\"]</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Itt az őszi kurzus előadásainak hanganyaga található, mely egy általános bevezető, alapelvekről, módszertanról szól. A következő fejezetek (bioetika, szexuál-etika, szociális etika, orvosetika) objektív megvitatását alapozza meg.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Az <a href=\"http://www.faludiakademia.hu/admin/fajlok/info/247/bevezeto_moral1.doc\" target=\"_blank\">írott jegyzet</a> a <a href=\"http://www.faludiakademia.hu/\" target=\"_blank\">Faludi Ferenc Akadémia</a> honlapjáról tölthető le!</p>\r\n[box]2011.10.03.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2011_10_03_etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2011.10.17.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2011_10_17_etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2011.11.07.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2011_11_07_etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2011.11.14.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2011_11_14_etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2011.12.12.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2011_12_12_etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[/learn_more]\r\n\r\n[learn_more caption=\"II. félév: Bioetika\"]\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Az érintett témák az emberi élet szentsége, az emberi élet védelme, téves axiómák. Genetika, génsebészet. Mesterséges megtermékenyítés, szervátültetés, születésszabályozás, abortusz. Orvosi igazmondás, a placebo kérdése. A fájdalom és a szenvedés kettős értelme, mesterséges táplálás (éhhalál vagy jó halál), eutanázia.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Az <a href=\"http://www.faludiakademia.hu/admin/fajlok/info/247/2bioetika.RTF\" target=\"_blank\">írott jegyzet</a> a <a href=\"http://www.faludiakademia.hu/\" target=\"_blank\">Faludi Ferenc Akadémia</a> honlapjáról tölthető le!</p>\r\n[box]2012.01.24.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_01_24_bioetika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.02.06.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_02_06_bioetika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.03.05.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_03_05_bioetika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.03.20.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_03_20_bioetika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.04.02.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_04_02_bioetika.mp3]\r\n[/box]\r\n<div>[box]2012.04.16.[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_04_16_bioetika.mp3]\r\n[/box]\r\n<div>[/learn_more]</div>\r\n</div>\r\n[learn_more caption=\"III. félév: Szexuál-etika\"]\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Megközelítés: Nem a szexuális magatartás hibáinak hangsúlyozása a cél, hanem annak vizsgálata, hogy az Isten képére és hasonlatosságára teremtett ember a szexualitását, a Teremtő szándékai szerinti szépségében és jóságában hogyan bontakoztathatja ki.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Az <a href=\"http://www.faludiakademia.hu/admin/fajlok/info/247/3szexu%E1letika.rtf\" target=\"_blank\">írott jegyzet</a> a <a href=\"http://www.faludiakademia.hu/\" target=\"_blank\">Faludi Ferenc Akadémia</a> honlapjáról tölthető le!</p>\r\n[box]2012.09.17.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_09_17_szexual-etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.10.01.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_10_01_szexual-etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.10.08.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_10_08_szexual-etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.10.15.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_10_15_szexual-etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.10.29.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_10_29_szexual-etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.11.12.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_11_12_szexual-etika.mp3]\r\n[/box]\r\n<div> [/learn_more]</div>\r\n&nbsp;', 'Erkölcsteológia', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1075-revision-v1', '', '', '2012-11-18 21:58:36', '2012-11-18 20:58:36', '', 1075, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1075-revision-34/', 0, 'revision', '', 0),
(1387, 19, '2012-11-18 21:59:11', '2012-11-18 20:59:11', '<p style=\"text-align: justify;\">Figyelmetekbe ajánlom <a href=\"http://www.sapientia.hu/hu/foiskolank/oktato/50\" target=\"_blank\">Dr. Somfai Béla</a> professzor úr négy féléves erkölcsteológiai kurzusának hanganyagát, mely a <a href=\"http://jezsuita.hu/parbeszed-haza\" target=\"_blank\">Párbeszéd Házában</a> hangzott el a 2011/2012-es tanévben, a <a href=\"http://jezsuita.hu/parbeszed-haza/faludi-ferenc-akademia\" target=\"_blank\">Faludi Ferenc Akadémia</a> szervezésében. A szépen felépített, nem mindig könnyű előadásokat talán érdemes többször is meghallgatni.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Az erkölcsteológia a Szentírás, a keresztény hit fényében vizsgálja a jó és rossz kérdését, tekintettel az Egyház tanítására. Csak látszólag egyszerű dologról van szó, hiszen értékszemléletünk, személyes meggyőződésünk különböző. Mindenki másként látja az eseményeket, gyakoriak a vitatott kérdések.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Egy közösség akkor működik jól, ha a tagjai képesek a saját meggyőződésüket mérlegre tenni, összhangot teremteni, közös alapot keresni. Fontos az érdemi dialógus, hogy az eltéréseket áthidaljuk, vagy legalább értelmezzük.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Cél, az erkölcsi érzékenység továbbfejlesztése, hogy megfelelő erkölcsi tapasztalat birtokában a cselekvést megelőzően legyünk képesek analizálni az adott helyzetet, a körülményeket és következményeket, mert szerény vigasz, ha csak a kárunkból vagyunk képesek tanulni. Külön felhívom a figyelmeteket az előadásokon elhangzott érdekes, elgondolkodtató példákra.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">[learn_more caption=\"I. félév: Általános bevezető, alapelvek, módszertan\"]</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Itt az őszi kurzus előadásainak hanganyaga található, mely egy általános bevezető, alapelvekről, módszertanról szól. A következő fejezetek (bioetika, szexuál-etika, szociális etika, orvosetika) objektív megvitatását alapozza meg.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Az <a href=\"http://www.faludiakademia.hu/admin/fajlok/info/247/bevezeto_moral1.doc\" target=\"_blank\">írott jegyzet</a> a <a href=\"http://www.faludiakademia.hu/\" target=\"_blank\">Faludi Ferenc Akadémia</a> honlapjáról tölthető le!</p>\r\n[box]2011.10.03.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2011_10_03_etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2011.10.17.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2011_10_17_etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2011.11.07.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2011_11_07_etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2011.11.14.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2011_11_14_etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2011.12.12.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2011_12_12_etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[/learn_more]\r\n\r\n[learn_more caption=\"II. félév: Bioetika\"]\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Az érintett témák az emberi élet szentsége, az emberi élet védelme, téves axiómák. Genetika, génsebészet. Mesterséges megtermékenyítés, szervátültetés, születésszabályozás, abortusz. Orvosi igazmondás, a placebo kérdése. A fájdalom és a szenvedés kettős értelme, mesterséges táplálás (éhhalál vagy jó halál), eutanázia.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Az <a href=\"http://www.faludiakademia.hu/admin/fajlok/info/247/2bioetika.RTF\" target=\"_blank\">írott jegyzet</a> a <a href=\"http://www.faludiakademia.hu/\" target=\"_blank\">Faludi Ferenc Akadémia</a> honlapjáról tölthető le!</p>\r\n[box]2012.01.24.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_01_24_bioetika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.02.06.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_02_06_bioetika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.03.05.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_03_05_bioetika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.03.20.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_03_20_bioetika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.04.02.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_04_02_bioetika.mp3]\r\n[/box]\r\n<div>[box]2012.04.16.[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_04_16_bioetika.mp3]\r\n[/box]\r\n<div>[/learn_more]</div>\r\n</div>\r\n[learn_more caption=\"III. félév: Szexuál-etika\"]\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Megközelítés: Nem a szexuális magatartás hibáinak hangsúlyozása a cél, hanem annak vizsgálata, hogy az Isten képére és hasonlatosságára teremtett ember a szexualitását, a Teremtő szándékai szerinti szépségében és jóságában hogyan bontakoztathatja ki.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Az <a href=\"http://www.faludiakademia.hu/admin/fajlok/info/247/3szexu%E1letika.rtf\" target=\"_blank\">írott jegyzet</a> a <a href=\"http://www.faludiakademia.hu/\" target=\"_blank\">Faludi Ferenc Akadémia</a> honlapjáról tölthető le!</p>\r\n[box]2012.09.17.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_09_17_szexual-etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.10.01.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_10_01_szexual-etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.10.08.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_10_08_szexual-etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.10.15.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_10_15_szexual-etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.10.29.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_10_29_szexual-etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.11.12.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_11_12_szexual-etika.mp3]\r\n[/box]\r\n<div> [/learn_more]</div>\r\n&nbsp;', 'Erkölcsteológia', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1075-revision-v1', '', '', '2012-11-18 21:59:11', '2012-11-18 20:59:11', '', 1075, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1075-revision-35/', 0, 'revision', '', 0),
(1388, 19, '2012-11-19 01:18:00', '2012-11-19 00:18:00', '<p style=\"text-align: justify;\">Figyelmetekbe ajánlom <a href=\"http://www.sapientia.hu/hu/foiskolank/oktato/50\" target=\"_blank\">Dr. Somfai Béla</a> professzor úr négy féléves erkölcsteológiai kurzusának hanganyagát, mely a <a href=\"http://jezsuita.hu/parbeszed-haza\" target=\"_blank\">Párbeszéd Házában</a> hangzott el a 2011/2012-es tanévben, a <a href=\"http://jezsuita.hu/parbeszed-haza/faludi-ferenc-akademia\" target=\"_blank\">Faludi Ferenc Akadémia</a> szervezésében. A szépen felépített, nem mindig könnyű előadásokat talán érdemes többször is meghallgatni.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Az erkölcsteológia a Szentírás, a keresztény hit fényében vizsgálja a jó és rossz kérdését, tekintettel az Egyház tanítására. Csak látszólag egyszerű dologról van szó, hiszen értékszemléletünk, személyes meggyőződésünk különböző. Mindenki másként látja az eseményeket, gyakoriak a vitatott kérdések.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Egy közösség akkor működik jól, ha a tagjai képesek a saját meggyőződésüket mérlegre tenni, összhangot teremteni, közös alapot keresni. Fontos az érdemi dialógus, hogy az eltéréseket áthidaljuk, vagy legalább értelmezzük.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Cél, az erkölcsi érzékenység továbbfejlesztése, hogy megfelelő erkölcsi tapasztalat birtokában a cselekvést megelőzően legyünk képesek analizálni az adott helyzetet, a körülményeket és következményeket, mert szerény vigasz, ha csak a kárunkból vagyunk képesek tanulni. Külön felhívom a figyelmeteket az előadásokon elhangzott érdekes, elgondolkodtató példákra.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">[learn_more caption=\"I. félév: Általános bevezető, alapelvek, módszertan\"]</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Itt az őszi kurzus előadásainak hanganyaga található, mely egy általános bevezető, alapelvekről, módszertanról szól. A következő fejezetek (bioetika, szexuál-etika, szociális etika, orvosetika) objektív megvitatását alapozza meg.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Az <a href=\"http://www.faludiakademia.hu/admin/fajlok/info/247/bevezeto_moral1.doc\" target=\"_blank\">írott jegyzet</a> a <a href=\"http://www.faludiakademia.hu/\" target=\"_blank\">Faludi Ferenc Akadémia</a> honlapjáról tölthető le!</p>\r\n[box]2011.10.03.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2011_10_03_etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2011.10.17.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2011_10_17_etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2011.11.07.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2011_11_07_etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2011.11.14.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2011_11_14_etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2011.12.12.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2011_12_12_etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[/learn_more]\r\n\r\n[learn_more caption=\"II. félév: Bioetika\"]\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Az érintett témák az emberi élet szentsége, az emberi élet védelme, téves axiómák. Genetika, génsebészet. Mesterséges megtermékenyítés, szervátültetés, születésszabályozás, abortusz. Orvosi igazmondás, a placebo kérdése. A fájdalom és a szenvedés kettős értelme, mesterséges táplálás (éhhalál vagy jó halál), eutanázia.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Az <a href=\"http://www.faludiakademia.hu/admin/fajlok/info/247/2bioetika.RTF\" target=\"_blank\">írott jegyzet</a> a <a href=\"http://www.faludiakademia.hu/\" target=\"_blank\">Faludi Ferenc Akadémia</a> honlapjáról tölthető le!</p>\r\n[box]2012.01.24.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_01_24_bioetika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.02.06.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_02_06_bioetika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.03.05.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_03_05_bioetika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.03.20.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_03_20_bioetika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.04.02.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_04_02_bioetika.mp3]\r\n[/box]\r\n<div>[box]2012.04.16.[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_04_16_bioetika.mp3]\r\n[/box]\r\n<div>[/learn_more]</div>\r\n</div>\r\n[learn_more caption=\"III. félév: Szexuál-etika\"]\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Megközelítés: Nem a szexuális magatartás hibáinak hangsúlyozása a cél, hanem annak vizsgálata, hogy az Isten képére és hasonlatosságára teremtett ember a szexualitását, a Teremtő szándékai szerinti szépségében és jóságában hogyan bontakoztathatja ki.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Az <a href=\"http://www.faludiakademia.hu/admin/fajlok/info/247/3szexu%E1letika.rtf\" target=\"_blank\">írott jegyzet</a> a <a href=\"http://www.faludiakademia.hu/\" target=\"_blank\">Faludi Ferenc Akadémia</a> honlapjáról tölthető le!</p>\r\n[box]2012.09.17.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_09_17_szexual-etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.10.01.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_10_01_szexual-etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.10.08.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_10_08_szexual-etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.10.15.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_10_15_szexual-etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.10.29. -1:27:00 - A születésszabályozás a püspökkari körlevelek és a hívek reakciói tükrében. -46:46 - A homoszexualitás kérdései I.,\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_10_29_szexual-etika.mp3]\r\n[/box]\r\n\r\n[box]2012.11.12. -1:31:00 - A homoszexualitás kérdései II., -37:40 - A házasság problémái: szentségi házasságot követő második házasság kérdése. I.\r\n[audio:http://con-spirito.hu/Etika/2012_11_12_szexual-etika.mp3]\r\n[/box]\r\n<div> [/learn_more]</div>\r\n&nbsp;', 'Erkölcsteológia', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1075-revision-v1', '', '', '2012-11-19 01:18:00', '2012-11-19 00:18:00', '', 1075, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1075-revision-36/', 0, 'revision', '', 0),
(1390, 19, '2012-12-01 12:47:05', '2012-12-01 11:47:05', '<p style=\"text-align: justify;\">2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevő, Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartott a fenti címmel. Nem az elhangzottakat szeretném ismertetni, sem állást foglalni a témában, inkább néhány kiragadott gondolatot írnék le, további gondolatébresztőnek.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Mielőtt megbotránkoznátok figyelmetekbe ajánlom az összejövetel hanganyagát, melyet <a href=\"http://www.egyhazestarsadalom.hu/lehet-e/ki-irja-a-tortenelmet-hangfelvetelek/\" target=\"_blank\">erre a linkre kattintva</a> hallgathattok meg, ha esetleg ez vagy az felkeltette az érdeklődéseteket, vagy nem értelmes az egyébként némileg átszerkesztett anyag.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><a href=\"http://www.ozseb.horanyi.hu/\" target=\"_blank\"><strong>Horányi Özséb</strong></a>: <span style=\"color: #333399;\">Az antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan, olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól. Aki ezt másképp gondolja, előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit. Ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet. Arról van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad, megosztó témákban nyilvánosan megszólalni. Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (<a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Habermas\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Habermas</span></a>) elismerni.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignright size-medium wp-image-1408\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Romsics Ignác\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6946_1-200x300.jpg\" alt=\"\" width=\"200\" height=\"300\" /><a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Romsics_Ign%C3%A1c\" target=\"_blank\">Romsics Ignác</a></strong>: <span style=\"color: #993366;\">Ki írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákról különböző interpretációk.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Van kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</span></a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Vannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociológus  és egyszerűen kijelent valamit és punktum. Akkor a történész elgondolkodhat azon, hogy ki írja a történelmet, ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben fogható fel, és ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre, ami helytelen. Természetes, hogy egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál: az egyén, az irodalom, a kultúra, a társadalom szempontjából. Ha ezek közül a saját, személyes, legfőbb szempontunkat emeljük ki, és abszolutizáljuk, akkor nem történetírást művelünk.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignleft size-medium wp-image-1410\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Szále László és Gombár Csaba\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6949-199x300.jpg\" alt=\"\" width=\"199\" height=\"300\" /><a href=\"http://bmta.hu/profil/?uid=20\" target=\"_blank\">Szále László</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">A sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Nem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég, vagy ha éget az izzó piszkavas), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">kognitív disszonanciát</span></a>.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A hitvitákban, és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel történő lejáratása.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Csak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket, nem pedig eltávolítja.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Az emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, hogy megerősítse álláspontját. Árnyalni, nem tud és nem is akar, ez a vita diszfunkcionálissá válásának jele.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Totális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük el - az eredmény ugyanaz. Van-e esélyünk? Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Romsics Ignác</strong>: <span style=\"color: #333399;\">Akármennyire túlburjánzik a <a href=\"http://members.upc.hu/neumer.katalin/identitas/Nemzet,%20kollektiv%20emlekezet.pdf\" target=\"_blank\">public history</a>, nekem és a történelemtanároknak ki kell állnunk a diákok elé, ahol nem mondhatjuk el tízmillió magyar történetét, hanem valami olyan elfogadott tudást kell átadni, melyben a professzionális történészek megegyeznek.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">A 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott. Miért állt elő ez a rendkívül érzékeny, frusztrált helyzet a 20. századi történelmi vitákkal kapcsolatban? Azért, mert Magyarországon kialakult két nagy identitáspolitikai közösség, melynek megfeleltethető két nagy politikai erő. Nagyjából a rendszerváltásnál eltakarították a szobrokat, melyekről úgy gondolták, hogy a régi emlékezetpolitika rekvizitumaiként eltakaríthatók. Az újratemetésből, Nyírőből, másokból közben keletkezett egy érzékenység, amely a történészeket be akarja sorolni ebbe vagy abba az identitáspolitikai vonalba. Az a fajta távolságtartó attitűd, melyet érvényesíteni próbáltam a munkám során, és amelyre a diákjaimat is tanítottam, ma elfogadhatatlan ezen az oldalon is, és azon az oldalon is. Azt várja mindkét oldal, hogy állj ide, ne gondolkozz, mondd azokat az egyszerű jelszavakat, amelyeket én mondok!</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignleft size-medium wp-image-1409\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Ungváry Krisztián\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6947_11-200x300.jpg\" alt=\"\" width=\"200\" height=\"300\" /><a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Ungv%C3%A1ry_Kriszti%C3%A1n\" target=\"_blank\">Ungváry Krisztián</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">A public history olyan mint a Facebook. A Facebook-on, hogy mi válik hírré és mi nem, attól függ, hogy hányan kattintanak rá, hányan lájkolják. Hogy ki írja a történelmet, arra a válasz is hasonlóan adható: mindenki írja, az internetes és nem internetes közönség, történészek és nem történészek egyaránt. A kérdés inkább az, hogy ki tematizálja. Tematizálni az tudja, akinek erre pénze van, ez mindenütt az állam, illetve a politika.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">1990 óta <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Wass_Albert\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Vass Albertnek</span></a> 44 szobrot állítottak, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Nagy_Imre_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Nagy Imrének</span></a> 16, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Bethlen_Istv%C3%A1n_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Bethlen Istvánnak</span></a> 1,   Márainak 4 van (ebből 2 Kassán), ami elgondolkodtató, ugyanis a Vass Albert szobrokat nem helyi elmebetegek társaságai avatták fel, hanem állami pénzből mondjuk Kövér László, vagy Orbán Viktor. Ebből is látszik, hogy a tematizálás nem a public history, és nem a Vass Albert rajongók kérdése volt. Sőt a Vass Albert rajongók szerintem mesterségesen lettek megteremtve, ugyanis magától egy Vass Albert nem tudott volna létrehozni egy akkora olvasótábort, ha erre a politika jó érzékkel rá nem száll, mert van valamire egy szunnyadó igény, és van egy politikus vagy egy író, aki ezt nagyszerűen ki tudja elégíteni, sőt kettőt az egyben.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A <a href=\"http://horthy-korszak.lap.hu/\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Horthy-korszak</span></a> régen volt, és már vége van. Trianonnak (sajnos) mindaddig nincs vége, amíg a szomszédos országokban  magyar nemzetiségű emberek élnek, és őket a szomszédos országok nemzetállamot elnyomó politikája sújtja. Amíg ez a helyzet fennáll, addig (sajnos) nem mondhatjuk, hogy csupán egy neurózisról van szó, ami már teljesen elszakadt a traumától, még akkor sem, mondhatjuk, ha egyébként akik trianonoznak Magyarországon, személyükben általában semmilyen módon nem érintettek. Nem a csángó magyarok fognak idejönni Budapestre Nagyagymarország című lapot gründolni,  ami egyébként jobbikos propagandát csinál, miközben a Fidesz Magyar Polgári Párt pénzeli.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Gombár Csaba</strong>: <span style=\"color: #993366;\">A politikai korrektség egyszerűen csak arról szól, hogy ne alázzunk meg másokat, tehát ha vannak olyan kifejezések, fordulatok, megítélések, melyek csak egyszerűen sértők, ilyet nem illik használni. A polgárjogi mozgalmakban hosszú évtizedeken keresztül elérték az Egyesült Államokban, hogy a felső politikai nyilvánosságban nem lehet bizonyos kifejezéseket használni. Ez egyszerűen tilalmas dolog. Európa nyugati részén ha valaki ilyen értelemben hibát követ el mint politikus, annak illik lemondania. Egyébként ha valaki civilizált ember, akkor magántársaságban sem mond politikailag inkorrekt dolgokat. Tele vagyunk mindnyájan előítéletekkel, ha valamilyen önkontroll néha szóhoz jutna, az nem ártana.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.uni-corvinus.hu/index.php?id=24294&amp;neptunKod=E4GIB8\" target=\"_blank\">Deák Dániel</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">Idealizmus, hogy van szaktörténelem, melynek képviselői, megfelelő apparátussal, megfelelő fórumokon kifejtik a tudományos álláspontjukat. Hasonló idealizmus, hogy van személyes emlékezet. Számomra az az érdekes, ami a kettő között van. Ha erről a nagyon széles mezőről kezdünk gondolkodni, akkor kapunk választ arra, hogy ki írja a történelmet. A politikai korrektség értékeinek az elterjesztésére mai magyar társadalom nagyon rászorul, ám ez is egy távoli, szép idea. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Meggyőződésem, hogy csak abban a folyamatban tudjuk tisztázni ezeket a fogalmakat, amikor kimondjuk őket. Ez egy összjáték, itt együtt kell gondolkodni, itt együtt kell beszélni, együtt kell kommunikálni, és ebből, ha jóakaratú emberek találkoznak, majd valami összejön. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Ha nem tudunk megbirkózni a görcsökkel, traumákkal, akkor nem az értelmes problémák megoldásának feszülünk, hanem csak az elfojtás marad. Az elfojtásnak mi az eredménye? A salak. Olyan salak, mint a bűnbak képzés. Olyan salak, mint az összeesküvés elméletek. Tehát az a tét, hogy belecsúszunk-e a salakképző folyamatba (ahogy sajnos már eléggé benne vagyunk), vagy pedig valami értelmesebb, az emberhez méltóbb formát találunk közbeszédhez. Ehhez beszélni kell, beszélni, beszélni, ahogy <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Michel_Foucault\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Foucault</span></a> mondja, mert csak a beszédben jelennek meg aztán azok a lehetőségek, sokszor parányi kis esély, amikor aztán valahogy a humánus értékekre tekintettel összetalálkozhatnak emberek. A tét nagy, el is bukhatunk, remélem nem ezt fogjuk tenni. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.mpta.hu/n/cvt/topolanszky.inc.html?KeepThis=true&amp;TB_iframe=true&amp;height=500&amp;width=600\" target=\"_blank\">Topolánszky Ákos</a></strong>: <span style=\"color: #993366;\">Bennem semmifajta igény nincs senkinek a démonizálására, sem heroizálásra, az nem értelmiségi magatartás. Az értelmiségi magatartás az, amikor valakinek az életművét kritikus barátként tekintjük a lehető legnagyobb jóindulattal, de a megfelelő kritikai apparátussal.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Probléma, ha egy szociológiai tényt, vagy annak látszó tárgyat etnikai karakterrel ruházunk fel. Ilyenkor az értelmiségi óvakodjon és lépjen egy picit hátrább, mert ez intellektuálisan nagyon igénytelen megoldás, a nagy, komplikált valóság egyfajta leegyszerűsítéseként írható le.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Megyesi György</strong>(?): <span style=\"color: #993366;\">A normális önismeret a normális cselekvés alapja. Az önismeret elidegeníthetetlen, vagy megkerülhetetlen része a történelemről való reális gondolkodás, a reális tudat... Kérdés, hogy a megalapozott tudásból, hogy lesz a társadalom önképe? A két szint között nagy szakadék van, amit valahogy át kellene hidalni. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Darányi András</strong>(?): <span style=\"color: #333399;\">A politikai korrektség nagyon fontos mert nevelhet bennünket az egymás felé való respektusban. Egy szerencsétlenül megfogalmazott mondatot lehet bunkóként használni. A rasszista, antiszemita, antiroma kifejezés szintén használható bunkóként. Ez nem azt jelenti, hogy nincs antiszemitizmus, nincs rasszizmus. Valakinek egy rossz beszólását amit meggondolatlanul tett, vagy évekkel ezelőtt egy könyvbe beinkorporált, felvetni olyan helyzetben, ahol a magyarságot ez rossz színben tünteti fel, nem politikai korrektség, hanem annak ellenkezője. Mindent fel lehet most politikailag használni, még egy félrecsúszott mondatot is.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Füzéki Bálint</strong>(?): <span style=\"color: #993366;\">Két jelese a magyar értelmiségi elitnek, Kertész Imre és Konrád György ma Németországban él. Konrád György tengliző embernek nevezi magát Németország és Magyarország között, jelezvén ezzel, hogy legalább olyan jól érzi magát ott, mint itt. Hogy jutottunk el odáig, hogy azok az emberek, akik a logika minden szabálya szerint, még a tekintetüket is elfordítanák Németországról, most jobban érzik magukat ott, mint itt? A jobboldali szélsőségek sokkal erősebbek itt, mint ott. A kérdés továbbgondolva talán az, hogy akik írják a történelmet, nem csinálják-e?</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Egyelőre ennyit ajánlónak, JA</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"></p>', 'Ki írja a történelmet?', '', 'publish', 'open', 'open', '', 'ki-irja-a-tortenelmet', '', '\nhttp://www.egyhazestarsadalom.hu/lehet-e/ki-irja-a-tortenelmet-hangfelvetelek/', '2012-12-01 13:23:54', '2012-12-01 12:23:54', '', 0, 'http://oroszlanklub.com/?p=1390', 0, 'post', '', 0),
(1391, 19, '2012-11-24 01:38:17', '2012-11-24 00:38:17', '2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevővel Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartottak a fenti címmel. Nem célunk az elhangzott gondolatok ismertetése, sem a velük kapcsolatos állásfoglalás. Ennek a kis cikknek inkább az a célja, hogy néhány jó gondolatot továbbítsunk, melyeket érdemes megfontolni, továbbgondolni.\n\nSzilánkok\n\nAnna szerint ez nem jó cím, mert a szilánk akkor keletkezik, amikor valami összetörik. A sziporkák sem jó, mert nem erről volt szmegosszunk magvas Kihasználva Talán inkább z állásfoglalás Mindig nagyon érdekes   a (Bp. V. Deák Ferenc tér 4. I. em.). A megbeszélésre mintegy 70 főnyi résztvevő jelenlétében Gombár Csaba, Romsics Ignác, Ungváry Krisztián, Szále László kerített sort. A beszélgetést Horányi Özséb vezette.', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision', '', '', '2012-11-24 01:38:17', '2012-11-24 00:38:17', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision/', 0, 'revision', '', 0),
(1392, 19, '2012-11-24 03:25:57', '2012-11-24 02:25:57', '2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevővel Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartottak a fenti címmel. Nem célunk az elhangzottak ismertetése, sem a velük kapcsolatos állásfoglalás. Ennek a kis cikknek inkább az a célja, hogy néhány jó gondolatot továbbítsunk, melyeket érdemes megfontolni, továbbgondolni.\n\nSzilánkok\n\nAnna szerint ez nem jó cím, mert a szilánk akkor keletkezik, amikor valami összetörik. A sziporkák sem jó, mert nem erről volt szó...\n\nAz antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan. Olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól, és aki ezt másképp gondolja, az biztos, hogy előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit, és ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet, erről van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad megosztó témákban nyilvánosan megszólalni? Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (Habermas) elismerni.\n\nKi írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákból különböző interpretációk.\n\nVan kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.\n\nVannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociólógus, és egyszerűen kijelent valamit és punk tum. Akkor a történész elgondolkodhat azon a nyitott kérdésen, hogy ki írja a történelmet? Ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben felfogható, ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten egyesek gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre. Ez helytelen. Egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál. Az egyén, az irodalom, kultúra, társadalom szempontjából. Ha ezek közül egyet emelünk ki, a saját,személyes, legfőbb szempontunkat, és ezt abszolutizáljuk, akkor szintén nem történetírást művelünk.\n\nA sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.\n\nNem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\">kognitív disszonanciát</a>.\n\nA hitvitákban és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb a másik átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel lejáratni az ellenfelet.\n\nCsak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket.\n\n&nbsp;\n\n&nbsp;\n\nAz embert csak akkor lehet meggyőzni valamiról, ha érdeke fűződik hozzá.\n\n&nbsp;\n\n, hanem az egyéni  , u e problémája. Különböző irányzatok, pártok más módon látják, láttatják\n\nés ezt nem szeretik az emberek.  , l\n\n&nbsp;\n\n&nbsp;\n\nmegosszunk magvas Kihasználva Talán inkább z állásfoglalás Mindig nagyon érdekes   a (Bp. V. Deák Ferenc tér 4. I. em.). A megbeszélésre mintegy 70 főnyi résztvevő jelenlétében Gombár Csaba, Romsics Ignác, Ungváry Krisztián, Szále László kerített sort. A beszélgetést Horányi Özséb vezette.', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision-2', '', '', '2012-11-24 03:25:57', '2012-11-24 02:25:57', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision-2/', 0, 'revision', '', 0),
(1396, 19, '2012-11-24 14:39:20', '2012-11-24 13:39:20', '2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevő, Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartott a fenti címmel. Nem az elhangzottakat szeretném ismertetni, sem a velük kapcsolatos állásfoglalást, inkább néhány megfontolandó mondatot szeretnék kiemelni további gondolatébresztőnek.\n\nSzilánkok\n\nAnna szerint ez nem jó cím, mert a szilánk akkor keletkezik, amikor valami összetörik. A sziporkák sem jó, mert nem akart senki sziporkázni...\n\nAz antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan. Olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól, és aki ezt másképp gondolja, az biztos, hogy előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit. Ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet, erről van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad, megosztó témákban nyilvánosan megszólalni? Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (Habermas) elismerni?\n\nKi írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákból különböző interpretációk.\n\nVan kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.\n\nVannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociólógus, és egyszerűen kijelent valamit és punktum. Akkor a történész elgondolkodhat azon, hogy ki írja a történelmet? Ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben felfogható, ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre - ez helytelen. Egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál, az egyén, az irodalom, a kultúra, a társadalom szempontjából. Ha ezek közül egyet emelünk ki, a saját, személyes, legfőbb szempontunkat, és ezt abszolutizáljuk, akkor szintén nem történetírást művelünk.\n\nA sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.\n\nNem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\">kognitív disszonanciát</a>.\n\nA hitvitákban, és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel történő lejáratása.\n\nCsak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket.\n\nAz emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, melyekkel megerősíti álláspontját. Árnyalni, nem tud és nem is akar, ez a vita diszfunkcionálissá váló jele.\n\nTotális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük elé neki - az eredmény ugyanaz. Van-e esélyünk? Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.\n\nEgyes írók, például Jókai, roppant hatásos képeket terjesztettek el a társadalomban.\n\nA 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott.\n\n&nbsp;', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision-6', '', '', '2012-11-24 14:39:20', '2012-11-24 13:39:20', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision-6/', 0, 'revision', '', 0);
INSERT INTO `wp_posts` (`ID`, `post_author`, `post_date`, `post_date_gmt`, `post_content`, `post_title`, `post_excerpt`, `post_status`, `comment_status`, `ping_status`, `post_password`, `post_name`, `to_ping`, `pinged`, `post_modified`, `post_modified_gmt`, `post_content_filtered`, `post_parent`, `guid`, `menu_order`, `post_type`, `post_mime_type`, `comment_count`) VALUES
(1393, 19, '2012-11-24 03:53:54', '2012-11-24 02:53:54', '2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevővel Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartottak a fenti címmel. Nem célunk az elhangzottak ismertetése, sem a velük kapcsolatos állásfoglalás. Ennek a kis cikknek inkább az a célja, hogy néhány jó gondolatot továbbítsunk, melyeket érdemes megfontolni, továbbgondolni.\n\nSzilánkok\n\nAnna szerint ez nem jó cím, mert a szilánk akkor keletkezik, amikor valami összetörik. A sziporkák sem jó, mert nem erről volt szó...\n\nAz antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan. Olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól, és aki ezt másképp gondolja, az biztos, hogy előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit, és ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet, erről van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad megosztó témákban nyilvánosan megszólalni? Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (Habermas) elismerni.\n\nKi írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákból különböző interpretációk.\n\nVan kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.\n\nVannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociólógus, és egyszerűen kijelent valamit és punk tum. Akkor a történész elgondolkodhat azon a nyitott kérdésen, hogy ki írja a történelmet? Ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben felfogható, ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten egyesek gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre. Ez helytelen. Egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál. Az egyén, az irodalom, kultúra, társadalom szempontjából. Ha ezek közül egyet emelünk ki, a saját,személyes, legfőbb szempontunkat, és ezt abszolutizáljuk, akkor szintén nem történetírást művelünk.\n\nA sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.\n\nNem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\">kognitív disszonanciát</a>.\n\nA hitvitákban és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel lejáratása.\n\nCsak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket.\n\nAz emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, és csak megerősíti álláspontját. Árnyalni, nem tudja és nem is akarja, ez a vita diszfunkcionálissá váló jele.\n\nTotális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük elé neki - az eredmény ugyan az. Van-e esélyünk. Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.\n\nEgyes írók, például Jókai, roppant hatásos képeket terjesztettek el a társadalomban.\n\nA 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott.\n\n&nbsp;\n\n&nbsp;\n\nAz írók\n\na cél. . Azt nézzük, hogy\n\n&nbsp;\n\nz A hihető hazugságok, a hazugságoknak vélt igazságok, a megítélhetetlen és ellenőrizhetetlen állítások kavalkádja,\n\nHa megdobnak kővel, fölveszem levélnehezéknek.\n\n&nbsp;\n\n&nbsp;\n\n. se álláspontját.\n\n&nbsp;\n\n&nbsp;\n\nAz embert csak akkor lehet meggyőzni valamiról, ha érdeke fűződik hozzá.\n\n&nbsp;\n\n, hanem az egyéni  , u e problémája. Különböző irányzatok, pártok más módon látják, láttatják\n\nés ezt nem szeretik az emberek.  , l\n\n&nbsp;\n\n&nbsp;\n\nmegosszunk magvas Kihasználva Talán inkább z állásfoglalás Mindig nagyon érdekes   a (Bp. V. Deák Ferenc tér 4. I. em.). A megbeszélésre mintegy 70 főnyi résztvevő jelenlétében Gombár Csaba, Romsics Ignác, Ungváry Krisztián, Szále László kerített sort. A beszélgetést Horányi Özséb vezette.', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision-3', '', '', '2012-11-24 03:53:54', '2012-11-24 02:53:54', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision-3/', 0, 'revision', '', 0),
(1394, 19, '2012-11-24 04:02:47', '2012-11-24 03:02:47', '2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevővel Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartottak a fenti címmel. Nem célunk az elhangzottak ismertetése, sem a velük kapcsolatos állásfoglalás. Ennek a kis cikknek inkább az a célja, hogy néhány jó gondolatot továbbítsunk, melyeket érdemes megfontolni, továbbgondolni.\r\n\r\nSzilánkok\r\n\r\nAnna szerint ez nem jó cím, mert a szilánk akkor keletkezik, amikor valami összetörik. A sziporkák sem jó, mert nem erről volt szó...\r\n\r\nAz antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan. Olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól, és aki ezt másképp gondolja, az biztos, hogy előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit, és ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet, erről van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad megosztó témákban nyilvánosan megszólalni? Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (Habermas) elismerni.\r\n\r\nKi írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákból különböző interpretációk.\r\n\r\nVan kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.\r\n\r\nVannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociólógus, és egyszerűen kijelent valamit és punk tum. Akkor a történész elgondolkodhat azon a nyitott kérdésen, hogy ki írja a történelmet? Ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben felfogható, ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten egyesek gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre. Ez helytelen. Egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál. Az egyén, az irodalom, kultúra, társadalom szempontjából. Ha ezek közül egyet emelünk ki, a saját,személyes, legfőbb szempontunkat, és ezt abszolutizáljuk, akkor szintén nem történetírást művelünk.\r\n\r\nA sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.\r\n\r\nNem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\">kognitív disszonanciát</a>.\r\n\r\nA hitvitákban és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel lejáratása.\r\n\r\nCsak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket.\r\n\r\nAz emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, és csak megerősíti álláspontját. Árnyalni, nem tudja és nem is akarja, ez a vita diszfunkcionálissá váló jele.\r\n\r\nTotális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük elé neki - az eredmény ugyan az. Van-e esélyünk. Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.\r\n\r\nEgyes írók, például Jókai, roppant hatásos képeket terjesztettek el a társadalomban.\r\n\r\nA 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott.\r\n\r\n&nbsp;\r\n\r\n&nbsp;\r\n\r\nAz írók\r\n\r\na cél. . Azt nézzük, hogy\r\n\r\n&nbsp;\r\n\r\nz A hihető hazugságok, a hazugságoknak vélt igazságok, a megítélhetetlen és ellenőrizhetetlen állítások kavalkádja,\r\n\r\nHa megdobnak kővel, fölveszem levélnehezéknek.\r\n\r\n&nbsp;\r\n\r\n&nbsp;\r\n\r\n. se álláspontját.\r\n\r\n&nbsp;\r\n\r\n&nbsp;\r\n\r\nAz embert csak akkor lehet meggyőzni valamiról, ha érdeke fűződik hozzá.\r\n\r\n&nbsp;\r\n\r\n, hanem az egyéni  , u e problémája. Különböző irányzatok, pártok más módon látják, láttatják\r\n\r\nés ezt nem szeretik az emberek.  , l\r\n\r\n&nbsp;\r\n\r\n&nbsp;\r\n\r\nmegosszunk magvas Kihasználva Talán inkább z állásfoglalás Mindig nagyon érdekes   a (Bp. V. Deák Ferenc tér 4. I. em.). A megbeszélésre mintegy 70 főnyi résztvevő jelenlétében Gombár Csaba, Romsics Ignác, Ungváry Krisztián, Szále László kerített sort. A beszélgetést Horányi Özséb vezette.', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision-4', '', '', '2012-11-24 04:02:47', '2012-11-24 03:02:47', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision-4/', 0, 'revision', '', 0),
(1395, 19, '2012-11-24 09:57:04', '2012-11-24 08:57:04', '2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevővel Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartottak a fenti címmel. Nem célunk az elhangzottak ismertetése, sem a velük kapcsolatos állásfoglalás. Ennek a kis cikknek inkább az a célja, hogy néhány jó gondolatot továbbítsunk, melyeket érdemes megfontolni, továbbgondolni.\n\nSzilánkok\n\nAnna szerint ez nem jó cím, mert a szilánk akkor keletkezik, amikor valami összetörik. A sziporkák sem jó, mert nem erről volt szó...\n\nAz antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan. Olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól, és aki ezt másképp gondolja, az biztos, hogy előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit, és ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet, erről van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad megosztó témákban nyilvánosan megszólalni? Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (Habermas) elismerni.\n\nKi írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákból különböző interpretációk.\n\nVan kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.\n\nVannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociólógus, és egyszerűen kijelent valamit és punk tum. Akkor a történész elgondolkodhat azon a nyitott kérdésen, hogy ki írja a történelmet? Ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben felfogható, ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten egyesek gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre. Ez helytelen. Egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál. Az egyén, az irodalom, kultúra, társadalom szempontjából. Ha ezek közül egyet emelünk ki, a saját,személyes, legfőbb szempontunkat, és ezt abszolutizáljuk, akkor szintén nem történetírást művelünk.\n\nA sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.\n\nNem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\">kognitív disszonanciát</a>.\n\nA hitvitákban és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel lejáratása.\n\nCsak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket.\n\nAz emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, melyekkel csak megerősíti álláspontját. Árnyalni, nem tud és nem is akar, ez a vita diszfunkcionálissá váló jele.\n\nTotális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük elé neki - az eredmény ugyan az. Van-e esélyünk. Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.\n\nEgyes írók, például Jókai, roppant hatásos képeket terjesztettek el a társadalomban.\n\nA 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott.\n\n&nbsp;\n\n&nbsp;\n\n&nbsp;\n\nAz írók\n\na cél. . Azt nézzük, hogy\n\n&nbsp;\n\nz A hihető hazugságok, a hazugságoknak vélt igazságok, a megítélhetetlen és ellenőrizhetetlen állítások kavalkádja,\n\nHa megdobnak kővel, fölveszem levélnehezéknek.\n\n&nbsp;\n\n&nbsp;\n\n. se álláspontját.\n\n&nbsp;\n\n&nbsp;\n\nAz embert csak akkor lehet meggyőzni valamiról, ha érdeke fűződik hozzá.\n\n&nbsp;\n\n, hanem az egyéni  , u e problémája. Különböző irányzatok, pártok más módon látják, láttatják\n\nés ezt nem szeretik az emberek.  , l\n\n&nbsp;\n\n&nbsp;\n\nmegosszunk magvas Kihasználva Talán inkább z állásfoglalás Mindig nagyon érdekes   a (Bp. V. Deák Ferenc tér 4. I. em.). A megbeszélésre mintegy 70 főnyi résztvevő jelenlétében Gombár Csaba, Romsics Ignác, Ungváry Krisztián, Szále László kerített sort. A beszélgetést Horányi Özséb vezette.', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision-5', '', '', '2012-11-24 09:57:04', '2012-11-24 08:57:04', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision-5/', 0, 'revision', '', 0),
(1397, 19, '2012-11-24 14:44:03', '2012-11-24 13:44:03', '2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevő, Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartott a fenti címmel. Nem az elhangzottakat szeretném ismertetni, sem a velük kapcsolatos állásfoglalást, inkább néhány megfontolandó mondatot szeretnék kiemelni további gondolatébresztőnek.\n\nSzilánkok\n\nAnna szerint ez nem jó cím, mert a szilánk akkor keletkezik, amikor valami összetörik. A sziporkák sem jó, mert nem akart senki sziporkázni...\n\nAz antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan. Olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól, és aki ezt másképp gondolja, az biztos, hogy előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit. Ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet, erről van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad, megosztó témákban nyilvánosan megszólalni? Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (Habermas) elismerni?\n\nKi írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákból különböző interpretációk.\n\nVan kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.\n\nVannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociólógus, és egyszerűen kijelent valamit és punktum. Akkor a történész elgondolkodhat azon, hogy ki írja a történelmet? Ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben felfogható, ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre - ez helytelen. Egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál, az egyén, az irodalom, a kultúra, a társadalom szempontjából. Ha ezek közül egyet emelünk ki, a saját, személyes, legfőbb szempontunkat, és ezt abszolutizáljuk, akkor szintén nem történetírást művelünk.\n\nA sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.\n\nNem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\">kognitív disszonanciát</a>.\n\nA hitvitákban, és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel történő lejáratása.\n\nCsak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket.\n\nAz emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, melyekkel megerősíti álláspontját. Árnyalni, nem tud és nem is akar, ez a vita diszfunkcionálissá váló jele.\n\nTotális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük elé neki - az eredmény ugyanaz. Van-e esélyünk? Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.\n\nEgyes írók, például Jókai, roppant hatásos képeket terjesztettek el a társadalomban.\n\nA 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott.\n\nAkármennyire túlburjánzik a public history, nekem és a történelemtanároknak ki kell állnunk a diákok elé, és nem mondhatják el tízmillió magyar történetét magya unk el\n\n&nbsp;', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision-7', '', '', '2012-11-24 14:44:03', '2012-11-24 13:44:03', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision-7/', 0, 'revision', '', 0),
(1398, 19, '2012-11-24 15:42:38', '2012-11-24 14:42:38', '2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevő, Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartott a fenti címmel. Nem az elhangzottakat szeretném ismertetni, sem a velük kapcsolatos állásfoglalást, inkább néhány megfontolandó mondatot szeretnék kiemelni további gondolatébresztőnek.\n\nSzilánkok\n\nAnna szerint ez nem jó cím, mert a szilánk akkor keletkezik, amikor valami összetörik. A sziporkák sem jó, mert nem akart senki sziporkázni...\n\nAz antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan. Olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól, és aki ezt másképp gondolja, az biztos, hogy előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit. Ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet, erről van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad, megosztó témákban nyilvánosan megszólalni? Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (Habermas) elismerni?\n\nKi írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákból különböző interpretációk.\n\nVan kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.\n\nVannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociólógus, és egyszerűen kijelent valamit és punktum. Akkor a történész elgondolkodhat azon, hogy ki írja a történelmet? Ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben felfogható, ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre - ez helytelen. Egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál, az egyén, az irodalom, a kultúra, a társadalom szempontjából. Ha ezek közül egyet emelünk ki, a saját, személyes, legfőbb szempontunkat, és ezt abszolutizáljuk, akkor szintén nem történetírást művelünk.\n\nA sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.\n\nNem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\">kognitív disszonanciát</a>.\n\nA hitvitákban, és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel történő lejáratása.\n\nCsak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket.\n\nAz emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, melyekkel megerősíti álláspontját. Árnyalni, nem tud és nem is akar, ez a vita diszfunkcionálissá váló jele.\n\nTotális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük elé neki - az eredmény ugyanaz. Van-e esélyünk? Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.\n\nEgyes írók, például Jókai, roppant hatásos képeket terjesztettek el a társadalomban.\n\n&nbsp;\n\nAkármennyire túlburjánzik a public history, nekem és a történelemtanároknak ki kell állnunk a diákok elé, és nem mondhatjuk el tízmillió magyar történetét magyar címszó címén. Valami olyan elfogadott tudást kell átadni, melyben a professzionális történészek megegyeznek.\n\nA 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott.\n\nMiért állt elő ez a rendkívül érzékeny, frusztrált helyzet a 20. századi történelmi vitákkal kapcsolatban? Azért, mert mára Magyarországon kialakult a politikai tudatos emberek csoportjain belül két nagy identitáspolitikai közösség, melynek megfeleltethető két nagy politikai rend. Nagyjából a rendszerváltásnál eltávolították a szobrokat, melyekről úgy gondolták, hogy a régi emlékezetpolitika rekvizitumaiként eltakaríthatók, az utcákat átnevezték, de ezzel nem lett vége. Az újratemetésből, Nyírőből, másokból keletkezett egy olyan érthető érzékenység, amely a történészeket be akarja sorolni vagy ebbe az identitáspolitikai  Az a fajta távolságtartó attitűd, melyet érvényesíteni próbáltam az eddigi munkám során, és amelyre a diákjaimat is tanítottam, ezt ki így fogadta meg, ki úgy fogadta meg, ebben különböztek, az ma elfogadhatatlan ezen az oldalon is, és azon az oldalon is.\n\n&nbsp;\n\n...  unk el\n\n&nbsp;', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision-8', '', '', '2012-11-24 15:42:38', '2012-11-24 14:42:38', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision-8/', 0, 'revision', '', 0),
(1399, 19, '2012-11-24 15:47:12', '2012-11-24 14:47:12', '2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevő, Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartott a fenti címmel. Nem az elhangzottakat szeretném ismertetni, sem a velük kapcsolatos állásfoglalást, inkább néhány megfontolandó mondatot szeretnék kiemelni további gondolatébresztőnek.\n\nSzilánkok\n\nAnna szerint ez nem jó cím, mert a szilánk akkor keletkezik, amikor valami összetörik. A sziporkák sem jó, mert nem akart senki sziporkázni...\n\nAz antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan. Olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól, és aki ezt másképp gondolja, az biztos, hogy előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit. Ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet, erről van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad, megosztó témákban nyilvánosan megszólalni? Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (Habermas) elismerni?\n\nKi írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákból különböző interpretációk.\n\nVan kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.\n\nVannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociólógus, és egyszerűen kijelent valamit és punktum. Akkor a történész elgondolkodhat azon, hogy ki írja a történelmet? Ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben felfogható, ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre - ez helytelen. Egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál, az egyén, az irodalom, a kultúra, a társadalom szempontjából. Ha ezek közül egyet emelünk ki, a saját, személyes, legfőbb szempontunkat, és ezt abszolutizáljuk, akkor szintén nem történetírást művelünk.\n\nA sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.\n\nNem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\">kognitív disszonanciát</a>.\n\nA hitvitákban, és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel történő lejáratása.\n\nCsak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket.\n\nAz emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, melyekkel megerősíti álláspontját. Árnyalni, nem tud és nem is akar, ez a vita diszfunkcionálissá váló jele.\n\nTotális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük elé neki - az eredmény ugyanaz. Van-e esélyünk? Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.\n\nEgyes írók, például Jókai, roppant hatásos képeket terjesztettek el a társadalomban.\n\n&nbsp;\n\nAkármennyire túlburjánzik a public history, nekem és a történelemtanároknak ki kell állnunk a diákok elé, és nem mondhatjuk el tízmillió magyar történetét magyar címszó címén. Valami olyan elfogadott tudást kell átadni, melyben a professzionális történészek megegyeznek.\n\nA 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott. Miért állt elő ez a rendkívül érzékeny, frusztrált helyzet a 20. századi történelmi vitákkal kapcsolatban? Azért, mert mára Magyarországon kialakult a politikai tudatos emberek csoportjain belül két nagy identitáspolitikai közösség, melynek megfeleltethető két nagy politikai rend. Nagyjából a rendszerváltásnál eltávolították a szobrokat, melyekről úgy gondolták, hogy a régi emlékezetpolitika rekvizitumaiként eltakaríthatók, az utcákat átnevezték, de ezzel nem lett vége. Az újratemetésből, Nyírőből, másokból keletkezett egy olyan érthető érzékenység, amely a történészeket be akarja sorolni vagy ebbe az identitáspolitikai vonalba, vagy abba. Az a fajta távolságtartó attitűd, melyet érvényesíteni próbáltam az eddigi munkám során, és amelyre a diákjaimat is tanítottam, ezt ki így fogadta meg, ki úgy fogadta meg, ebben különböztek, az ma elfogadhatatlan ezen az oldalon is, és azon az oldalon is. Azt várja mindkét oldal, hogy állj ide! Ne gondolkozz, mondd azokat az egyszerű jelszavakat, amelyeket én mondok.\n\nIdentitáspolitikát űző történész.\n\n&nbsp;\n\n&nbsp;\n\n&nbsp;\n\n...  unk el\n\n&nbsp;', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision-9', '', '', '2012-11-24 15:47:12', '2012-11-24 14:47:12', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision-9/', 0, 'revision', '', 0),
(1400, 19, '2012-11-24 15:49:11', '2012-11-24 14:49:11', '2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevő, Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartott a fenti címmel. Nem az elhangzottakat szeretném ismertetni, sem a velük kapcsolatos állásfoglalást, inkább néhány megfontolandó mondatot szeretnék kiemelni további gondolatébresztőnek.\r\n\r\nSzilánkok\r\n\r\nAnna szerint ez nem jó cím, mert a szilánk akkor keletkezik, amikor valami összetörik. A sziporkák sem jó, mert nem akart senki sziporkázni...\r\n\r\nAz antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan. Olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól, és aki ezt másképp gondolja, az biztos, hogy előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit. Ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet, erről van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad, megosztó témákban nyilvánosan megszólalni? Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (Habermas) elismerni?\r\n\r\nKi írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákból különböző interpretációk.\r\n\r\nVan kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.\r\n\r\nVannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociólógus, és egyszerűen kijelent valamit és punktum. Akkor a történész elgondolkodhat azon, hogy ki írja a történelmet? Ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben felfogható, ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre - ez helytelen. Egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál, az egyén, az irodalom, a kultúra, a társadalom szempontjából. Ha ezek közül egyet emelünk ki, a saját, személyes, legfőbb szempontunkat, és ezt abszolutizáljuk, akkor szintén nem történetírást művelünk.\r\n\r\nA sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.\r\n\r\nNem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\">kognitív disszonanciát</a>.\r\n\r\nA hitvitákban, és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel történő lejáratása.\r\n\r\nCsak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket.\r\n\r\nAz emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, melyekkel megerősíti álláspontját. Árnyalni, nem tud és nem is akar, ez a vita diszfunkcionálissá váló jele.\r\n\r\nTotális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük elé neki - az eredmény ugyanaz. Van-e esélyünk? Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.\r\n\r\nEgyes írók, például Jókai, roppant hatásos képeket terjesztettek el a társadalomban.\r\n\r\n&nbsp;\r\n\r\nAkármennyire túlburjánzik a public history, nekem és a történelemtanároknak ki kell állnunk a diákok elé, és nem mondhatjuk el tízmillió magyar történetét magyar címszó címén. Valami olyan elfogadott tudást kell átadni, melyben a professzionális történészek megegyeznek.\r\n\r\nA 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott. Miért állt elő ez a rendkívül érzékeny, frusztrált helyzet a 20. századi történelmi vitákkal kapcsolatban? Azért, mert mára Magyarországon kialakult a politikai tudatos emberek csoportjain belül két nagy identitáspolitikai közösség, melynek megfeleltethető két nagy politikai rend. Nagyjából a rendszerváltásnál eltávolították a szobrokat, melyekről úgy gondolták, hogy a régi emlékezetpolitika rekvizitumaiként eltakaríthatók, az utcákat átnevezték, de ezzel nem lett vége. Az újratemetésből, Nyírőből, másokból keletkezett egy olyan érthető érzékenység, amely a történészeket be akarja sorolni vagy ebbe az identitáspolitikai vonalba, vagy abba. Az a fajta távolságtartó attitűd, melyet érvényesíteni próbáltam az eddigi munkám során, és amelyre a diákjaimat is tanítottam, ezt ki így fogadta meg, ki úgy fogadta meg, ebben különböztek, az ma elfogadhatatlan ezen az oldalon is, és azon az oldalon is. Azt várja mindkét oldal, hogy állj ide! Ne gondolkozz, mondd azokat az egyszerű jelszavakat, amelyeket én mondok.\r\n\r\nIdentitáspolitikát űző történész.\r\n\r\n&nbsp;\r\n\r\n&nbsp;\r\n\r\n&nbsp;\r\n\r\n...  unk el\r\n\r\n&nbsp;', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision-10', '', '', '2012-11-24 15:49:11', '2012-11-24 14:49:11', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision-10/', 0, 'revision', '', 0);
INSERT INTO `wp_posts` (`ID`, `post_author`, `post_date`, `post_date_gmt`, `post_content`, `post_title`, `post_excerpt`, `post_status`, `comment_status`, `ping_status`, `post_password`, `post_name`, `to_ping`, `pinged`, `post_modified`, `post_modified_gmt`, `post_content_filtered`, `post_parent`, `guid`, `menu_order`, `post_type`, `post_mime_type`, `comment_count`) VALUES
(1401, 19, '2012-11-25 13:38:24', '2012-11-25 12:38:24', '<p style=\"text-align: justify;\">2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevő, Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartott a fenti címmel. Nem az elhangzottakat szeretném ismertetni, sem állást foglalni a témában, inkább néhány megfontolandó mondatsort szeretnék kiemelni további gondolatébresztőnek.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Szilánkok</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Anna szerint ez nem jó cím, mert a szilánk akkor keletkezik, amikor valami összetörik. A sziporkák sem jó, mert nem akart itt senki sziporkázni...</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Az antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan. Olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól, és aki ezt másképp gondolja, az biztos, hogy előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit. Ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet. Arról van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad, megosztó témákban nyilvánosan megszólalni? Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (<a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Habermas\" target=\"_blank\">Habermas</a>) elismerni? (H.Ö.)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Ki írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákból különböző interpretációk.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Van kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Vannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociólógus, és egyszerűen kijelent valamit és punktum. Akkor a történész elgondolkodhat azon, hogy ki írja a történelmet? Ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben felfogható, ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre - ez helytelen. Egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál, az egyén, az irodalom, a kultúra, a társadalom szempontjából. Ha ezek közül egyet emelünk ki, a saját, személyes, legfőbb szempontunkat, és ezt abszolutizáljuk, akkor szintén nem történetírást művelünk.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Nem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\">kognitív disszonanciát</a>.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A hitvitákban, és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel történő lejáratása.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Csak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Az emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, melyekkel megerősíti álláspontját. Árnyalni, nem tud és nem is akar, ez a vita diszfunkcionálissá váló jele.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Totális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük elé neki - az eredmény ugyanaz. Van-e esélyünk? Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Egyes írók, például Jókai, roppant hatásos képeket terjesztettek el a társadalomban.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Akármennyire túlburjánzik a a public history (itt olvasható <a href=\"http://members.upc.hu/neumer.katalin/identitas/Nemzet,%20kollektiv%20emlekezet.pdf\" target=\"_blank\">egy tanulmány róla</a>), nekem és a történelemtanároknak ki kell állnunk a diákok elé, és nem mondhatjuk el tízmillió magyar történetét magyar címszó címén. Valami olyan elfogadott tudást kell átadni, melyben a professzionális történészek megegyeznek.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott. Miért állt elő ez a rendkívül érzékeny, frusztrált helyzet a 20. századi történelmi vitákkal kapcsolatban? Azért, mert mára Magyarországon kialakult a politikai tudatos emberek csoportjain belül két nagy identitáspolitikai közösség, melynek megfeleltethető két nagy politikai rend. Nagyjából a rendszerváltásnál eltávolították a szobrokat, melyekről úgy gondolták, hogy a régi emlékezetpolitika rekvizitumaiként eltakaríthatók, az utcákat átnevezték, de ezzel nem lett vége. Az újratemetésből, Nyírőből, másokból keletkezett egy olyan érthető érzékenység, amely a történészeket be akarja sorolni vagy ebbe az identitáspolitikai vonalba, vagy abba. Az a fajta távolságtartó attitűd, melyet érvényesíteni próbáltam az eddigi munkám során, és amelyre a diákjaimat is tanítottam, ezt ki így fogadta meg, ki úgy fogadta meg, ebben különböztek, az ma elfogadhatatlan ezen az oldalon is, és azon az oldalon is. Azt várja mindkét oldal, hogy állj ide! Ne gondolkozz, mondd azokat az egyszerű jelszavakat, amelyeket én mondok.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Identitáspolitikát űző történész.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A public history olyan mint a Facebook. A Facebook-on, hogy mi válik hírré és mi nem válik, attól függ, hogy hányan kattintanak rá, hányan látják. Hogy ki írja a történelmet, arra a válasz is hasonlóan adható: mindenki írja, az internetes és nem internetes közönség, történészek és nem történészek egyaránt. A kérdés az, hogy ki tematizálja. Tematizálni az tudja, akinek erre pénze van, ez mindenütt az állam, illetve a politika.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">1990 óta <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Wass_Albert\" target=\"_blank\">Vass Albertnek</a> 44 szobrot állítottak, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Nagy_Imre_(politikus)\" target=\"_blank\">Nagy Imrének</a> 16, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Bethlen_Istv%C3%A1n_(politikus)\" target=\"_blank\">Bethlen Istvánnak</a> 1,   Márainak 4 (ebből 2 Kassán), ami elgondolkodtató, ugyanis a Vass Albert szobrokat nem helyi elmebetegek társaságai avatták fel, hanem állami pénzből mondjuk Kövér László, vagy Orbán Viktor. Ebből is látszik, hogy a tematizálás nem a public history, és nem a Vass Albert rajongók kérdése volt, sőt ezek a Vass Albert rajongók szerintem mesterségesen lettek megteremtve, ugyanis magától egy Vass Albert nem tudott volna létrehozni egy akkora olvasótábort, ha erre a politika jó érzékkel rá nem száll, mert van valamire egy szunnyadó igény, és van egy politikus vagy egy író, aki ezt nagyszerűen ki tudja elégíteni, sőt kettőt az egyben. (U.K.)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A <a href=\"http://horthy-korszak.lap.hu/\" target=\"_blank\">Horthy-korszak</a> régen volt, és már vége van. Trianonnak (sajnos) mindaddig nincs vége, amíg a szomszédos országban  magyar nemzetiségű emberek élnek, és őket a szomszédos országok nemzetállamot elnyomó politikája sújtja. Amíg ez a helyzet fennáll, addig (sajnos) nem mondhatjuk, hogy csupán egy neurózisról van szó, ami már teljesen elszakadt a traumától, még akkor sem, mondhatjuk, ha egyébként akik trianonoznak Magyarországon, személyükben általában semmilyen módon nem érintettek. Nem a csángó magyarok fognak idejönni Budapestre Magymagyarország című lapot gründolni  ami egyébként jobbikos propagandát csinál, miközben a Fidesz Magyar Polgári Párt pénzeli adott esetben ezt a lapot. (U.K.)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Attól, hogy valaki rasszista vagy fajvédő, nem jelenti azt, hogy ne lennének kedvenc zsidói vagy németjei. Ez a két dolog egyáltalán nem zárja ki egymást. (U.K.)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A politikai korrektség egyszerűen csak arról szól, hogy ne alázzunk meg másokat, tehát ha vannak magukat cigánynak tekintő, és mások őket cigánynak tekintők, ha vannak olyan kifejezések, fordulatok, meg általános megítélések, melyek csak egyszerűen sértők és semmi más, ilyet nem illik használni. A politikai korrektség azért kapta a politikai jelzőt, mert a polgárjogi mozgalmakban és máshol, hosszú évtiztedeken keresztül elérték az Egyesült Államokban azt, hogy a feéső politiaki nyilvánosságban egyszerűen nem lehet bizonyos kifejezéseket használni. Ez egyszerűen tilalmas dolog. Európa nyugati részén ha valaki ilyen értelemben hibát követ el mint politikus, annak illik lemondania. Egyébként ha valaki civilizált ember, akkor magántársaságban sem mond politikailag inkorrekt dolgokat. Tele vagyunk mindnyájan előítéletekkel, ha valamilyen önkontroll néha szóhoz jutna, az nem árt. (G.Cs.)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Idealizmus, hogy van szaktörténelem, melynek vannak megfelelő képviselői, akik megfelelő apparátussal, megfelelő fórumokon kifejtik a tudományos álláspontjukat. A másik szélső pont, hogy van személyes emlékezet. Számomra az az érdekes, ami a kettő között van. Ha erről a nagyon széles mezőről kezdünk gondolkodni, akkor kapunk választ arra, hogy ki írja a történelmet. A másik ilyen szimpatikus idealizmus, hogy talán tegyük is félre a szakmát, a személyes emlékezést, korrektek legyünk. A politikai korrektség értékeinek az elterjesztésére mai magyar társadalomban nagyon rászorul. Attól tartok, hogy ez is egy távoli, szép idea. Meggyőződésem, hogy csak kimondva találjuk meg a megfelelő fogalmak jelentését. Másként nem tudjuk tisztázni ezeket a fogalmakat, csak abban a folyamatban, amikor kimondjuk, mert az ezek mögött levő szavak adják meg a megfelelő jelentést. Ez egy összjáték, itt együtt kell gondolkodni, itt együtt kell beszélni, együtt kell kommunikálni, és ebből, ha jóakaratú emberek találkoznak, abból majd valami összejön. Ha nem tudunk megbirkózni a görcsökkel, traumákkal, akkor nem az értelmes problémák megoldásának feszülünk neki, hanem csak az elfojtás marad. Az elfojtásnak mi az eredménye? A salak. Olyan salak, mint a bűnbak képzés. Olyan salak, mint az összeesküvéselméletek. Tehát az a tét, hogy belecsúszunk-e a salakképző folyamatba (ahogy sajnos már eléggé benne vagyunk), vagy pedig valami értelmesebb, az emberhez méltóbb formát találunk közbeszédhez. Ehhez beszélni kell, beszélni, beszélni, ahogy <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Michel_Foucault\" target=\"_blank\">Foucault</a> mondja, mert csak a beszédben jelennek meg aztán azok a lehetőségek, sokszor parányi ki esély, amikor aztán valahogy a humánus értékekre tekintettel összetalálkozhatnak emberek. A tét nagy, el is bukhatunk, remélem nem ezt fogjuk tenni. (<a href=\"http://www.uni-corvinus.hu/index.php?id=24294&amp;neptunKod=E4GIB8\" target=\"_blank\">Deák Dániel</a>)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Bennem semmifajta igény nincs senkinek a démonizálására és heroizálásra sem, az szerintem nem értelmiségi magatartás. Az értelmiségi magatartás az, amikor valakinek az életművét kritikus barátként tekintjük a lehető legnagyobb jóindulattal, de a megfelelő kritikai apparátussal...</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Probléma, ha egy szociológiai tényt, vagy annak látszó tárgyat etnikai karakterrel ruházunk fel. Ilyenkor az értelmiségi óvakodjon egy kicsit, lépjen egy picit hátrább, mert egyrészt ez intellektuálisan nagyon igénytelen megoldás, gyakorlatilag a szociálpszichológiailag jól értelmezhető a nagy, komplikált valóság egyfajta leegyszerűsítéseként írható le. (<a href=\"http://www.mpta.hu/n/cvt/topolanszky.inc.html?KeepThis=true&amp;TB_iframe=true&amp;height=500&amp;width=600\" target=\"_blank\">Topolánszky Ákos</a>)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Evidencia, hogy a normális önismeret a normális cselekvés alapja. Az önismeret elidegeníthetetlen, vagy megkerülhetetlen része a történelemről való reális gondolkodás, a reális tudat... Kérdés, hogy a megalapozott tudásból, hogy lesz a társadalom önképe. A két szint között van egy nagy szakadék, amit valahogy át kellene hidalni. (Megyesi György?)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">(Dagányi András)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">, akkor</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">...  unk el</p>', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision-11', '', '', '2012-11-25 13:38:24', '2012-11-25 12:38:24', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision-11/', 0, 'revision', '', 0),
(1402, 19, '2012-11-25 14:02:44', '2012-11-25 13:02:44', '<p style=\"text-align: justify;\">2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevő, Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartott a fenti címmel. Nem az elhangzottakat szeretném ismertetni, sem állást foglalni a témában, inkább néhány megfontolandó mondatsort szeretnék kiemelni további gondolatébresztőnek.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Szilánkok</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Anna szerint ez nem jó cím, mert a szilánk akkor keletkezik, amikor valami összetörik. A sziporkák sem jó, mert nem akart itt senki sziporkázni...</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Az antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan. Olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól, és aki ezt másképp gondolja, az biztos, hogy előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit. Ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet. Arról van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad, megosztó témákban nyilvánosan megszólalni? Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (<a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Habermas\" target=\"_blank\">Habermas</a>) elismerni? (H.Ö.)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Ki írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákból különböző interpretációk.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Van kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Vannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociólógus, és egyszerűen kijelent valamit és punktum. Akkor a történész elgondolkodhat azon, hogy ki írja a történelmet? Ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben felfogható, ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre - ez helytelen. Egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál, az egyén, az irodalom, a kultúra, a társadalom szempontjából. Ha ezek közül egyet emelünk ki, a saját, személyes, legfőbb szempontunkat, és ezt abszolutizáljuk, akkor szintén nem történetírást művelünk.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Nem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\">kognitív disszonanciát</a>.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A hitvitákban, és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel történő lejáratása.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Csak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Az emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, melyekkel megerősíti álláspontját. Árnyalni, nem tud és nem is akar, ez a vita diszfunkcionálissá váló jele.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Totális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük elé neki - az eredmény ugyanaz. Van-e esélyünk? Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Egyes írók, például Jókai, roppant hatásos képeket terjesztettek el a társadalomban.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Akármennyire túlburjánzik a a public history (itt olvasható <a href=\"http://members.upc.hu/neumer.katalin/identitas/Nemzet,%20kollektiv%20emlekezet.pdf\" target=\"_blank\">egy tanulmány róla</a>), nekem és a történelemtanároknak ki kell állnunk a diákok elé, és nem mondhatjuk el tízmillió magyar történetét magyar címszó címén. Valami olyan elfogadott tudást kell átadni, melyben a professzionális történészek megegyeznek.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott. Miért állt elő ez a rendkívül érzékeny, frusztrált helyzet a 20. századi történelmi vitákkal kapcsolatban? Azért, mert mára Magyarországon kialakult a politikai tudatos emberek csoportjain belül két nagy identitáspolitikai közösség, melynek megfeleltethető két nagy politikai rend. Nagyjából a rendszerváltásnál eltávolították a szobrokat, melyekről úgy gondolták, hogy a régi emlékezetpolitika rekvizitumaiként eltakaríthatók, az utcákat átnevezték, de ezzel nem lett vége. Az újratemetésből, Nyírőből, másokból keletkezett egy olyan érthető érzékenység, amely a történészeket be akarja sorolni vagy ebbe az identitáspolitikai vonalba, vagy abba. Az a fajta távolságtartó attitűd, melyet érvényesíteni próbáltam az eddigi munkám során, és amelyre a diákjaimat is tanítottam, ezt ki így fogadta meg, ki úgy fogadta meg, ebben különböztek, az ma elfogadhatatlan ezen az oldalon is, és azon az oldalon is. Azt várja mindkét oldal, hogy állj ide! Ne gondolkozz, mondd azokat az egyszerű jelszavakat, amelyeket én mondok.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Identitáspolitikát űző történész.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A public history olyan mint a Facebook. A Facebook-on, hogy mi válik hírré és mi nem válik, attól függ, hogy hányan kattintanak rá, hányan látják. Hogy ki írja a történelmet, arra a válasz is hasonlóan adható: mindenki írja, az internetes és nem internetes közönség, történészek és nem történészek egyaránt. A kérdés az, hogy ki tematizálja. Tematizálni az tudja, akinek erre pénze van, ez mindenütt az állam, illetve a politika.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">1990 óta <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Wass_Albert\" target=\"_blank\">Vass Albertnek</a> 44 szobrot állítottak, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Nagy_Imre_(politikus)\" target=\"_blank\">Nagy Imrének</a> 16, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Bethlen_Istv%C3%A1n_(politikus)\" target=\"_blank\">Bethlen Istvánnak</a> 1,   Márainak 4 (ebből 2 Kassán), ami elgondolkodtató, ugyanis a Vass Albert szobrokat nem helyi elmebetegek társaságai avatták fel, hanem állami pénzből mondjuk Kövér László, vagy Orbán Viktor. Ebből is látszik, hogy a tematizálás nem a public history, és nem a Vass Albert rajongók kérdése volt, sőt ezek a Vass Albert rajongók szerintem mesterségesen lettek megteremtve, ugyanis magától egy Vass Albert nem tudott volna létrehozni egy akkora olvasótábort, ha erre a politika jó érzékkel rá nem száll, mert van valamire egy szunnyadó igény, és van egy politikus vagy egy író, aki ezt nagyszerűen ki tudja elégíteni, sőt kettőt az egyben. (U.K.)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A <a href=\"http://horthy-korszak.lap.hu/\" target=\"_blank\">Horthy-korszak</a> régen volt, és már vége van. Trianonnak (sajnos) mindaddig nincs vége, amíg a szomszédos országban  magyar nemzetiségű emberek élnek, és őket a szomszédos országok nemzetállamot elnyomó politikája sújtja. Amíg ez a helyzet fennáll, addig (sajnos) nem mondhatjuk, hogy csupán egy neurózisról van szó, ami már teljesen elszakadt a traumától, még akkor sem, mondhatjuk, ha egyébként akik trianonoznak Magyarországon, személyükben általában semmilyen módon nem érintettek. Nem a csángó magyarok fognak idejönni Budapestre Magymagyarország című lapot gründolni  ami egyébként jobbikos propagandát csinál, miközben a Fidesz Magyar Polgári Párt pénzeli adott esetben ezt a lapot. (U.K.)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Attól, hogy valaki rasszista vagy fajvédő, nem jelenti azt, hogy ne lennének kedvenc zsidói vagy németjei. Ez a két dolog egyáltalán nem zárja ki egymást. (U.K.)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A politikai korrektség egyszerűen csak arról szól, hogy ne alázzunk meg másokat, tehát ha vannak magukat cigánynak tekintő, és mások őket cigánynak tekintők, ha vannak olyan kifejezések, fordulatok, meg általános megítélések, melyek csak egyszerűen sértők és semmi más, ilyet nem illik használni. A politikai korrektség azért kapta a politikai jelzőt, mert a polgárjogi mozgalmakban és máshol, hosszú évtiztedeken keresztül elérték az Egyesült Államokban azt, hogy a feéső politiaki nyilvánosságban egyszerűen nem lehet bizonyos kifejezéseket használni. Ez egyszerűen tilalmas dolog. Európa nyugati részén ha valaki ilyen értelemben hibát követ el mint politikus, annak illik lemondania. Egyébként ha valaki civilizált ember, akkor magántársaságban sem mond politikailag inkorrekt dolgokat. Tele vagyunk mindnyájan előítéletekkel, ha valamilyen önkontroll néha szóhoz jutna, az nem árt. (G.Cs.)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Idealizmus, hogy van szaktörténelem, melynek vannak megfelelő képviselői, akik megfelelő apparátussal, megfelelő fórumokon kifejtik a tudományos álláspontjukat. A másik szélső pont, hogy van személyes emlékezet. Számomra az az érdekes, ami a kettő között van. Ha erről a nagyon széles mezőről kezdünk gondolkodni, akkor kapunk választ arra, hogy ki írja a történelmet. A másik ilyen szimpatikus idealizmus, hogy talán tegyük is félre a szakmát, a személyes emlékezést, korrektek legyünk. A politikai korrektség értékeinek az elterjesztésére mai magyar társadalomban nagyon rászorul. Attól tartok, hogy ez is egy távoli, szép idea. Meggyőződésem, hogy csak kimondva találjuk meg a megfelelő fogalmak jelentését. Másként nem tudjuk tisztázni ezeket a fogalmakat, csak abban a folyamatban, amikor kimondjuk, mert az ezek mögött levő szavak adják meg a megfelelő jelentést. Ez egy összjáték, itt együtt kell gondolkodni, itt együtt kell beszélni, együtt kell kommunikálni, és ebből, ha jóakaratú emberek találkoznak, abból majd valami összejön. Ha nem tudunk megbirkózni a görcsökkel, traumákkal, akkor nem az értelmes problémák megoldásának feszülünk neki, hanem csak az elfojtás marad. Az elfojtásnak mi az eredménye? A salak. Olyan salak, mint a bűnbak képzés. Olyan salak, mint az összeesküvéselméletek. Tehát az a tét, hogy belecsúszunk-e a salakképző folyamatba (ahogy sajnos már eléggé benne vagyunk), vagy pedig valami értelmesebb, az emberhez méltóbb formát találunk közbeszédhez. Ehhez beszélni kell, beszélni, beszélni, ahogy <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Michel_Foucault\" target=\"_blank\">Foucault</a> mondja, mert csak a beszédben jelennek meg aztán azok a lehetőségek, sokszor parányi ki esély, amikor aztán valahogy a humánus értékekre tekintettel összetalálkozhatnak emberek. A tét nagy, el is bukhatunk, remélem nem ezt fogjuk tenni. (<a href=\"http://www.uni-corvinus.hu/index.php?id=24294&amp;neptunKod=E4GIB8\" target=\"_blank\">Deák Dániel</a>)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Bennem semmifajta igény nincs senkinek a démonizálására és heroizálásra sem, az szerintem nem értelmiségi magatartás. Az értelmiségi magatartás az, amikor valakinek az életművét kritikus barátként tekintjük a lehető legnagyobb jóindulattal, de a megfelelő kritikai apparátussal...</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Probléma, ha egy szociológiai tényt, vagy annak látszó tárgyat etnikai karakterrel ruházunk fel. Ilyenkor az értelmiségi óvakodjon egy kicsit, lépjen egy picit hátrább, mert egyrészt ez intellektuálisan nagyon igénytelen megoldás, gyakorlatilag a szociálpszichológiailag jól értelmezhető a nagy, komplikált valóság egyfajta leegyszerűsítéseként írható le. (<a href=\"http://www.mpta.hu/n/cvt/topolanszky.inc.html?KeepThis=true&amp;TB_iframe=true&amp;height=500&amp;width=600\" target=\"_blank\">Topolánszky Ákos</a>)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Evidencia, hogy a normális önismeret a normális cselekvés alapja. Az önismeret elidegeníthetetlen, vagy megkerülhetetlen része a történelemről való reális gondolkodás, a reális tudat... Kérdés, hogy a megalapozott tudásból, hogy lesz a társadalom önképe. A két szint között van egy nagy szakadék, amit valahogy át kellene hidalni. (Megyesi György?)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A politikai korrektség nagyon fontos mert nevelhet bennünket az egymás felé való respektusban. Egy szerencsétlenül megfogalmazott mondatot is lehet bunkóként használni, de megkérdőjelezem. A rasszista, antiszemita, antiroma kifejezés szintén használható bunkóként, és ez nem azt jelenti, hogy nincs antiszemitizmus, nincs rasszizmus. Valakinek egy rossz beszólását amit meggondolatlanul tett, vagy évekkel ezelőtt egy könyvbe beinkorporált, felvetni olyan helyzetben, ahol a magyarságot ez rossz színben tünteti fel, szerintem nem a politikai korrektség, hanem annak ellenkezője. Mindent fel lehet most politikailag használni, egy félrecsúszott mondatot is. (Darányi András)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">, akkor</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">...  unk el</p>', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision-12', '', '', '2012-11-25 14:02:44', '2012-11-25 13:02:44', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision-12/', 0, 'revision', '', 0),
(1403, 19, '2012-11-25 14:29:07', '2012-11-25 13:29:07', '<p style=\"text-align: justify;\">2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevő, Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartott a fenti címmel. Nem az elhangzottakat szeretném ismertetni, sem állást foglalni a témában, inkább néhány megfontolandó mondatsort szeretnék kiemelni további gondolatébresztőnek.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Szilánkok</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Anna szerint ez nem jó cím, mert a szilánk akkor keletkezik, amikor valami összetörik. A sziporkák sem jó, mert nem akart itt senki sziporkázni...</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Az antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan. Olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól, és aki ezt másképp gondolja, az biztos, hogy előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit. Ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet. Arról van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad, megosztó témákban nyilvánosan megszólalni? Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (<a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Habermas\" target=\"_blank\">Habermas</a>) elismerni? (H.Ö.)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Ki írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákból különböző interpretációk.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Van kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Vannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociólógus, és egyszerűen kijelent valamit és punktum. Akkor a történész elgondolkodhat azon, hogy ki írja a történelmet? Ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben felfogható, ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre - ez helytelen. Egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál, az egyén, az irodalom, a kultúra, a társadalom szempontjából. Ha ezek közül egyet emelünk ki, a saját, személyes, legfőbb szempontunkat, és ezt abszolutizáljuk, akkor szintén nem történetírást művelünk.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Nem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\">kognitív disszonanciát</a>.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A hitvitákban, és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel történő lejáratása.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Csak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Az emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, melyekkel megerősíti álláspontját. Árnyalni, nem tud és nem is akar, ez a vita diszfunkcionálissá váló jele.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Totális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük elé neki - az eredmény ugyanaz. Van-e esélyünk? Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Egyes írók, például Jókai, roppant hatásos képeket terjesztettek el a társadalomban.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Akármennyire túlburjánzik a a public history (itt olvasható <a href=\"http://members.upc.hu/neumer.katalin/identitas/Nemzet,%20kollektiv%20emlekezet.pdf\" target=\"_blank\">egy tanulmány róla</a>), nekem és a történelemtanároknak ki kell állnunk a diákok elé, és nem mondhatjuk el tízmillió magyar történetét magyar címszó címén. Valami olyan elfogadott tudást kell átadni, melyben a professzionális történészek megegyeznek.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott. Miért állt elő ez a rendkívül érzékeny, frusztrált helyzet a 20. századi történelmi vitákkal kapcsolatban? Azért, mert mára Magyarországon kialakult a politikai tudatos emberek csoportjain belül két nagy identitáspolitikai közösség, melynek megfeleltethető két nagy politikai rend. Nagyjából a rendszerváltásnál eltávolították a szobrokat, melyekről úgy gondolták, hogy a régi emlékezetpolitika rekvizitumaiként eltakaríthatók, az utcákat átnevezték, de ezzel nem lett vége. Az újratemetésből, Nyírőből, másokból keletkezett egy olyan érthető érzékenység, amely a történészeket be akarja sorolni vagy ebbe az identitáspolitikai vonalba, vagy abba. Az a fajta távolságtartó attitűd, melyet érvényesíteni próbáltam az eddigi munkám során, és amelyre a diákjaimat is tanítottam, ezt ki így fogadta meg, ki úgy fogadta meg, ebben különböztek, az ma elfogadhatatlan ezen az oldalon is, és azon az oldalon is. Azt várja mindkét oldal, hogy állj ide! Ne gondolkozz, mondd azokat az egyszerű jelszavakat, amelyeket én mondok.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Identitáspolitikát űző történész.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A public history olyan mint a Facebook. A Facebook-on, hogy mi válik hírré és mi nem válik, attól függ, hogy hányan kattintanak rá, hányan látják. Hogy ki írja a történelmet, arra a válasz is hasonlóan adható: mindenki írja, az internetes és nem internetes közönség, történészek és nem történészek egyaránt. A kérdés az, hogy ki tematizálja. Tematizálni az tudja, akinek erre pénze van, ez mindenütt az állam, illetve a politika.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">1990 óta <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Wass_Albert\" target=\"_blank\">Vass Albertnek</a> 44 szobrot állítottak, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Nagy_Imre_(politikus)\" target=\"_blank\">Nagy Imrének</a> 16, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Bethlen_Istv%C3%A1n_(politikus)\" target=\"_blank\">Bethlen Istvánnak</a> 1,   Márainak 4 (ebből 2 Kassán), ami elgondolkodtató, ugyanis a Vass Albert szobrokat nem helyi elmebetegek társaságai avatták fel, hanem állami pénzből mondjuk Kövér László, vagy Orbán Viktor. Ebből is látszik, hogy a tematizálás nem a public history, és nem a Vass Albert rajongók kérdése volt, sőt ezek a Vass Albert rajongók szerintem mesterségesen lettek megteremtve, ugyanis magától egy Vass Albert nem tudott volna létrehozni egy akkora olvasótábort, ha erre a politika jó érzékkel rá nem száll, mert van valamire egy szunnyadó igény, és van egy politikus vagy egy író, aki ezt nagyszerűen ki tudja elégíteni, sőt kettőt az egyben. (U.K.)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A <a href=\"http://horthy-korszak.lap.hu/\" target=\"_blank\">Horthy-korszak</a> régen volt, és már vége van. Trianonnak (sajnos) mindaddig nincs vége, amíg a szomszédos országban  magyar nemzetiségű emberek élnek, és őket a szomszédos országok nemzetállamot elnyomó politikája sújtja. Amíg ez a helyzet fennáll, addig (sajnos) nem mondhatjuk, hogy csupán egy neurózisról van szó, ami már teljesen elszakadt a traumától, még akkor sem, mondhatjuk, ha egyébként akik trianonoznak Magyarországon, személyükben általában semmilyen módon nem érintettek. Nem a csángó magyarok fognak idejönni Budapestre Magymagyarország című lapot gründolni  ami egyébként jobbikos propagandát csinál, miközben a Fidesz Magyar Polgári Párt pénzeli adott esetben ezt a lapot. (U.K.)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Attól, hogy valaki rasszista vagy fajvédő, nem jelenti azt, hogy ne lennének kedvenc zsidói vagy németjei. Ez a két dolog egyáltalán nem zárja ki egymást. (U.K.)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A politikai korrektség egyszerűen csak arról szól, hogy ne alázzunk meg másokat, tehát ha vannak magukat cigánynak tekintő, és mások őket cigánynak tekintők, ha vannak olyan kifejezések, fordulatok, meg általános megítélések, melyek csak egyszerűen sértők és semmi más, ilyet nem illik használni. A politikai korrektség azért kapta a politikai jelzőt, mert a polgárjogi mozgalmakban és máshol, hosszú évtiztedeken keresztül elérték az Egyesült Államokban azt, hogy a feéső politiaki nyilvánosságban egyszerűen nem lehet bizonyos kifejezéseket használni. Ez egyszerűen tilalmas dolog. Európa nyugati részén ha valaki ilyen értelemben hibát követ el mint politikus, annak illik lemondania. Egyébként ha valaki civilizált ember, akkor magántársaságban sem mond politikailag inkorrekt dolgokat. Tele vagyunk mindnyájan előítéletekkel, ha valamilyen önkontroll néha szóhoz jutna, az nem árt. (G.Cs.)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Idealizmus, hogy van szaktörténelem, melynek vannak megfelelő képviselői, akik megfelelő apparátussal, megfelelő fórumokon kifejtik a tudományos álláspontjukat. A másik szélső pont, hogy van személyes emlékezet. Számomra az az érdekes, ami a kettő között van. Ha erről a nagyon széles mezőről kezdünk gondolkodni, akkor kapunk választ arra, hogy ki írja a történelmet. A másik ilyen szimpatikus idealizmus, hogy talán tegyük is félre a szakmát, a személyes emlékezést, korrektek legyünk. A politikai korrektség értékeinek az elterjesztésére mai magyar társadalomban nagyon rászorul. Attól tartok, hogy ez is egy távoli, szép idea. Meggyőződésem, hogy csak kimondva találjuk meg a megfelelő fogalmak jelentését. Másként nem tudjuk tisztázni ezeket a fogalmakat, csak abban a folyamatban, amikor kimondjuk, mert az ezek mögött levő szavak adják meg a megfelelő jelentést. Ez egy összjáték, itt együtt kell gondolkodni, itt együtt kell beszélni, együtt kell kommunikálni, és ebből, ha jóakaratú emberek találkoznak, abból majd valami összejön. Ha nem tudunk megbirkózni a görcsökkel, traumákkal, akkor nem az értelmes problémák megoldásának feszülünk neki, hanem csak az elfojtás marad. Az elfojtásnak mi az eredménye? A salak. Olyan salak, mint a bűnbak képzés. Olyan salak, mint az összeesküvéselméletek. Tehát az a tét, hogy belecsúszunk-e a salakképző folyamatba (ahogy sajnos már eléggé benne vagyunk), vagy pedig valami értelmesebb, az emberhez méltóbb formát találunk közbeszédhez. Ehhez beszélni kell, beszélni, beszélni, ahogy <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Michel_Foucault\" target=\"_blank\">Foucault</a> mondja, mert csak a beszédben jelennek meg aztán azok a lehetőségek, sokszor parányi ki esély, amikor aztán valahogy a humánus értékekre tekintettel összetalálkozhatnak emberek. A tét nagy, el is bukhatunk, remélem nem ezt fogjuk tenni. (<a href=\"http://www.uni-corvinus.hu/index.php?id=24294&amp;neptunKod=E4GIB8\" target=\"_blank\">Deák Dániel</a>)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Bennem semmifajta igény nincs senkinek a démonizálására és heroizálásra sem, az szerintem nem értelmiségi magatartás. Az értelmiségi magatartás az, amikor valakinek az életművét kritikus barátként tekintjük a lehető legnagyobb jóindulattal, de a megfelelő kritikai apparátussal...</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Probléma, ha egy szociológiai tényt, vagy annak látszó tárgyat etnikai karakterrel ruházunk fel. Ilyenkor az értelmiségi óvakodjon egy kicsit, lépjen egy picit hátrább, mert egyrészt ez intellektuálisan nagyon igénytelen megoldás, gyakorlatilag a szociálpszichológiailag jól értelmezhető a nagy, komplikált valóság egyfajta leegyszerűsítéseként írható le. (<a href=\"http://www.mpta.hu/n/cvt/topolanszky.inc.html?KeepThis=true&amp;TB_iframe=true&amp;height=500&amp;width=600\" target=\"_blank\">Topolánszky Ákos</a>)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Evidencia, hogy a normális önismeret a normális cselekvés alapja. Az önismeret elidegeníthetetlen, vagy megkerülhetetlen része a történelemről való reális gondolkodás, a reális tudat... Kérdés, hogy a megalapozott tudásból, hogy lesz a társadalom önképe. A két szint között van egy nagy szakadék, amit valahogy át kellene hidalni. (Megyesi György?)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A politikai korrektség nagyon fontos mert nevelhet bennünket az egymás felé való respektusban. Egy szerencsétlenül megfogalmazott mondatot is lehet bunkóként használni, de megkérdőjelezem. A rasszista, antiszemita, antiroma kifejezés szintén használható bunkóként, és ez nem azt jelenti, hogy nincs antiszemitizmus, nincs rasszizmus. Valakinek egy rossz beszólását amit meggondolatlanul tett, vagy évekkel ezelőtt egy könyvbe beinkorporált, felvetni olyan helyzetben, ahol a magyarságot ez rossz színben tünteti fel, szerintem nem a politikai korrektség, hanem annak ellenkezője. Mindent fel lehet most politikailag használni, még egy félrecsúszott mondatot is. (Darányi András?)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Két jelese a magyar értelmiségi elitnek, Kertész Imre és Konrád György ma Németországban él. Konrád György tengliző embernek nevezte magát Németország és Magyarország között, jelezvén ezzel azt, hogy legalább olyan jól érzi magát ott, mint itt. Hogy jutottunk el odáig, hogy azok az emberek, akik a logika minden szabálya szerint, még a tekintetüket is elfordítanák Németországról, most jobban érzik magukat ott, mint itt. A jobboldali szélsőségek sokkal erősebbek itt, mint ott. A kérdés talán azel , vagy talán hogy Németországban éppen olyan jó    Akik írják a történelmet, nem csinálják-e?(Füzéki Bálin?)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"></p>', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision-13', '', '', '2012-11-25 14:29:07', '2012-11-25 13:29:07', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision-13/', 0, 'revision', '', 0);
INSERT INTO `wp_posts` (`ID`, `post_author`, `post_date`, `post_date_gmt`, `post_content`, `post_title`, `post_excerpt`, `post_status`, `comment_status`, `ping_status`, `post_password`, `post_name`, `to_ping`, `pinged`, `post_modified`, `post_modified_gmt`, `post_content_filtered`, `post_parent`, `guid`, `menu_order`, `post_type`, `post_mime_type`, `comment_count`) VALUES
(1404, 19, '2012-11-25 19:20:23', '2012-11-25 18:20:23', '<p style=\"text-align: justify;\">2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevő, Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartott a fenti címmel. Nem az elhangzottakat szeretném ismertetni, sem állást foglalni a témában, inkább néhány megfontolandó mondatsort szeretnék kiemelni további gondolatébresztőnek.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Szilánkok</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Anna szerint ez nem jó cím, mert a szilánk akkor keletkezik, amikor valami összetörik. A sziporkák sem jó, mert nem akart itt senki sziporkázni...</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Az antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan. Olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól, és aki ezt másképp gondolja, az biztos, hogy előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit. Ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet. Arról van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad, megosztó témákban nyilvánosan megszólalni. Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (<a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Habermas\" target=\"_blank\">Habermas</a>) elismerni. (H.Ö.)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Ki írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákról különböző interpretációk.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Van kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Vannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociólógus, és egyszerűen kijelent valamit és punktum. Akkor a történész elgondolkodhat azon, hogy ki írja a történelmet? Ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben felfogható, ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre - ez helytelen. Egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál, az egyén, az irodalom, a kultúra, a társadalom szempontjából. Ha ezek közül egyet emelünk ki, a saját, személyes, legfőbb szempontunkat, és ezt abszolutizáljuk, akkor szintén nem történetírást művelünk.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Nem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\">kognitív disszonanciát</a>.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A hitvitákban, és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel történő lejáratása.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Csak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Az emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, melyekkel megerősíti álláspontját. Árnyalni, nem tud és nem is akar, ez a vita diszfunkcionálissá váló jele.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Totális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük elé neki - az eredmény ugyanaz. Van-e esélyünk? Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Egyes írók, például Jókai, roppant hatásos képeket terjesztettek el a társadalomban.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Akármennyire túlburjánzik a a public history (itt olvasható <a href=\"http://members.upc.hu/neumer.katalin/identitas/Nemzet,%20kollektiv%20emlekezet.pdf\" target=\"_blank\">egy tanulmány róla</a>), nekem és a történelemtanároknak ki kell állnunk a diákok elé, és nem mondhatjuk el tízmillió magyar történetét magyar címszó címén. Valami olyan elfogadott tudást kell átadni, melyben a professzionális történészek megegyeznek.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott. Miért állt elő ez a rendkívül érzékeny, frusztrált helyzet a 20. századi történelmi vitákkal kapcsolatban? Azért, mert mára Magyarországon kialakult a politikai tudatos emberek csoportjain belül két nagy identitáspolitikai közösség, melynek megfeleltethető két nagy politikai rend. Nagyjából a rendszerváltásnál eltávolították a szobrokat, melyekről úgy gondolták, hogy a régi emlékezetpolitika rekvizitumaiként eltakaríthatók, az utcákat átnevezték, de ezzel nem lett vége. Az újratemetésből, Nyírőből, másokból keletkezett egy olyan érthető érzékenység, amely a történészeket be akarja sorolni vagy ebbe az identitáspolitikai vonalba, vagy abba. Az a fajta távolságtartó attitűd, melyet érvényesíteni próbáltam az eddigi munkám során, és amelyre a diákjaimat is tanítottam, ezt ki így fogadta meg, ki úgy fogadta meg, ebben különböztek, az ma elfogadhatatlan ezen az oldalon is, és azon az oldalon is. Azt várja mindkét oldal, hogy állj ide! Ne gondolkozz, mondd azokat az egyszerű jelszavakat, amelyeket én mondok.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Identitáspolitikát űző történész.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A public history olyan mint a Facebook. A Facebook-on, hogy mi válik hírré és mi nem válik, attól függ, hogy hányan kattintanak rá, hányan látják. Hogy ki írja a történelmet, arra a válasz is hasonlóan adható: mindenki írja, az internetes és nem internetes közönség, történészek és nem történészek egyaránt. A kérdés az, hogy ki tematizálja. Tematizálni az tudja, akinek erre pénze van, ez mindenütt az állam, illetve a politika.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">1990 óta <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Wass_Albert\" target=\"_blank\">Vass Albertnek</a> 44 szobrot állítottak, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Nagy_Imre_(politikus)\" target=\"_blank\">Nagy Imrének</a> 16, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Bethlen_Istv%C3%A1n_(politikus)\" target=\"_blank\">Bethlen Istvánnak</a> 1,   Márainak 4 (ebből 2 Kassán), ami elgondolkodtató, ugyanis a Vass Albert szobrokat nem helyi elmebetegek társaságai avatták fel, hanem állami pénzből mondjuk Kövér László, vagy Orbán Viktor. Ebből is látszik, hogy a tematizálás nem a public history, és nem a Vass Albert rajongók kérdése volt, sőt ezek a Vass Albert rajongók szerintem mesterségesen lettek megteremtve, ugyanis magától egy Vass Albert nem tudott volna létrehozni egy akkora olvasótábort, ha erre a politika jó érzékkel rá nem száll, mert van valamire egy szunnyadó igény, és van egy politikus vagy egy író, aki ezt nagyszerűen ki tudja elégíteni, sőt kettőt az egyben. (U.K.)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A <a href=\"http://horthy-korszak.lap.hu/\" target=\"_blank\">Horthy-korszak</a> régen volt, és már vége van. Trianonnak (sajnos) mindaddig nincs vége, amíg a szomszédos országban  magyar nemzetiségű emberek élnek, és őket a szomszédos országok nemzetállamot elnyomó politikája sújtja. Amíg ez a helyzet fennáll, addig (sajnos) nem mondhatjuk, hogy csupán egy neurózisról van szó, ami már teljesen elszakadt a traumától, még akkor sem, mondhatjuk, ha egyébként akik trianonoznak Magyarországon, személyükben általában semmilyen módon nem érintettek. Nem a csángó magyarok fognak idejönni Budapestre Magymagyarország című lapot gründolni  ami egyébként jobbikos propagandát csinál, miközben a Fidesz Magyar Polgári Párt pénzeli adott esetben ezt a lapot. (U.K.)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Attól, hogy valaki rasszista vagy fajvédő, nem jelenti azt, hogy ne lennének kedvenc zsidói vagy németjei. Ez a két dolog egyáltalán nem zárja ki egymást. (U.K.)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A politikai korrektség egyszerűen csak arról szól, hogy ne alázzunk meg másokat, tehát ha vannak magukat cigánynak tekintő, és mások őket cigánynak tekintők, ha vannak olyan kifejezések, fordulatok, meg általános megítélések, melyek csak egyszerűen sértők és semmi más, ilyet nem illik használni. A politikai korrektség azért kapta a politikai jelzőt, mert a polgárjogi mozgalmakban és máshol, hosszú évtiztedeken keresztül elérték az Egyesült Államokban azt, hogy a feéső politiaki nyilvánosságban egyszerűen nem lehet bizonyos kifejezéseket használni. Ez egyszerűen tilalmas dolog. Európa nyugati részén ha valaki ilyen értelemben hibát követ el mint politikus, annak illik lemondania. Egyébként ha valaki civilizált ember, akkor magántársaságban sem mond politikailag inkorrekt dolgokat. Tele vagyunk mindnyájan előítéletekkel, ha valamilyen önkontroll néha szóhoz jutna, az nem árt. (G.Cs.)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Idealizmus, hogy van szaktörténelem, melynek vannak megfelelő képviselői, akik megfelelő apparátussal, megfelelő fórumokon kifejtik a tudományos álláspontjukat. A másik szélső pont, hogy van személyes emlékezet. Számomra az az érdekes, ami a kettő között van. Ha erről a nagyon széles mezőről kezdünk gondolkodni, akkor kapunk választ arra, hogy ki írja a történelmet. A másik ilyen szimpatikus idealizmus, hogy talán tegyük is félre a szakmát, a személyes emlékezést, korrektek legyünk. A politikai korrektség értékeinek az elterjesztésére mai magyar társadalomban nagyon rászorul. Attól tartok, hogy ez is egy távoli, szép idea. Meggyőződésem, hogy csak kimondva találjuk meg a megfelelő fogalmak jelentését. Másként nem tudjuk tisztázni ezeket a fogalmakat, csak abban a folyamatban, amikor kimondjuk, mert az ezek mögött levő szavak adják meg a megfelelő jelentést. Ez egy összjáték, itt együtt kell gondolkodni, itt együtt kell beszélni, együtt kell kommunikálni, és ebből, ha jóakaratú emberek találkoznak, abból majd valami összejön. Ha nem tudunk megbirkózni a görcsökkel, traumákkal, akkor nem az értelmes problémák megoldásának feszülünk neki, hanem csak az elfojtás marad. Az elfojtásnak mi az eredménye? A salak. Olyan salak, mint a bűnbak képzés. Olyan salak, mint az összeesküvéselméletek. Tehát az a tét, hogy belecsúszunk-e a salakképző folyamatba (ahogy sajnos már eléggé benne vagyunk), vagy pedig valami értelmesebb, az emberhez méltóbb formát találunk közbeszédhez. Ehhez beszélni kell, beszélni, beszélni, ahogy <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Michel_Foucault\" target=\"_blank\">Foucault</a> mondja, mert csak a beszédben jelennek meg aztán azok a lehetőségek, sokszor parányi ki esély, amikor aztán valahogy a humánus értékekre tekintettel összetalálkozhatnak emberek. A tét nagy, el is bukhatunk, remélem nem ezt fogjuk tenni. (<a href=\"http://www.uni-corvinus.hu/index.php?id=24294&amp;neptunKod=E4GIB8\" target=\"_blank\">Deák Dániel</a>)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Bennem semmifajta igény nincs senkinek a démonizálására és heroizálásra sem, az szerintem nem értelmiségi magatartás. Az értelmiségi magatartás az, amikor valakinek az életművét kritikus barátként tekintjük a lehető legnagyobb jóindulattal, de a megfelelő kritikai apparátussal...</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Probléma, ha egy szociológiai tényt, vagy annak látszó tárgyat etnikai karakterrel ruházunk fel. Ilyenkor az értelmiségi óvakodjon egy kicsit, lépjen egy picit hátrább, mert egyrészt ez intellektuálisan nagyon igénytelen megoldás, gyakorlatilag a szociálpszichológiailag jól értelmezhető a nagy, komplikált valóság egyfajta leegyszerűsítéseként írható le. (<a href=\"http://www.mpta.hu/n/cvt/topolanszky.inc.html?KeepThis=true&amp;TB_iframe=true&amp;height=500&amp;width=600\" target=\"_blank\">Topolánszky Ákos</a>)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Evidencia, hogy a normális önismeret a normális cselekvés alapja. Az önismeret elidegeníthetetlen, vagy megkerülhetetlen része a történelemről való reális gondolkodás, a reális tudat... Kérdés, hogy a megalapozott tudásból, hogy lesz a társadalom önképe. A két szint között van egy nagy szakadék, amit valahogy át kellene hidalni. (Megyesi György?)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A politikai korrektség nagyon fontos mert nevelhet bennünket az egymás felé való respektusban. Egy szerencsétlenül megfogalmazott mondatot is lehet bunkóként használni, de megkérdőjelezem. A rasszista, antiszemita, antiroma kifejezés szintén használható bunkóként, és ez nem azt jelenti, hogy nincs antiszemitizmus, nincs rasszizmus. Valakinek egy rossz beszólását amit meggondolatlanul tett, vagy évekkel ezelőtt egy könyvbe beinkorporált, felvetni olyan helyzetben, ahol a magyarságot ez rossz színben tünteti fel, szerintem nem a politikai korrektség, hanem annak ellenkezője. Mindent fel lehet most politikailag használni, még egy félrecsúszott mondatot is. (Darányi András?)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Két jelese a magyar értelmiségi elitnek, Kertész Imre és Konrád György ma Németországban él. Konrád György tengliző embernek nevezte magát Németország és Magyarország között, jelezvén ezzel azt, hogy legalább olyan jól érzi magát ott, mint itt. Hogy jutottunk el odáig, hogy azok az emberek, akik a logika minden szabálya szerint, még a tekintetüket is elfordítanák Németországról, most jobban érzik magukat ott, mint itt. A jobboldali szélsőségek sokkal erősebbek itt, mint ott. A kérdés továbbgondolva talán az, hogy akik írják a történelmet, nem csinálják-e?(Füzéki Bálin?)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Mi magyarok büszkék lehetünk arra, hogy sem történelmünk szerencsétlen (Mészárovits Tamsá)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"></p>', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision-14', '', '', '2012-11-25 19:20:23', '2012-11-25 18:20:23', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision-14/', 0, 'revision', '', 0),
(1405, 19, '2012-12-01 03:17:59', '2012-12-01 02:17:59', '<p style=\"text-align: justify;\">2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevő, Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartott a fenti címmel. Nem az elhangzottakat szeretném ismertetni, sem állást foglalni a témában, inkább néhány kiragadott gondolatot írnék le, további gondolatébresztőnek.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Mielőtt megbotránkoznátok figyelmetekbe ajánlom az összejövetel hanganyagát, melyet <a href=\"http://www.egyhazestarsadalom.hu/lehet-e/ki-irja-a-tortenelmet-hangfelvetelek/\" target=\"_blank\">erre a linkre kattintva</a> hallgathattok meg, ha esetleg ez vagy az felkeltette az érdeklődéseteket, vagy nem értelmes az egyébként némileg átszerkesztett anyag.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Horányi Özséb</strong>: <span style=\"color: #333399;\">Az antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan, olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól. Aki ezt másképp gondolja, előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit. Ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet. Arról van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad, megosztó témákban nyilvánosan megszólalni. Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (<a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Habermas\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Habermas</span></a>) elismerni.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Romsics Ignác</strong>: <span style=\"color: #993366;\">Ki írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákról különböző interpretációk.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Van kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</span></a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Vannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociológus  és egyszerűen kijelent valamit és punktum. Akkor a történész elgondolkodhat azon, hogy ki írja a történelmet, ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben fogható fel, és ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre, ami helytelen. Természetes, hogy egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál: az egyén, az irodalom, a kultúra, a társadalom szempontjából. Ha ezek közül a saját, személyes, legfőbb szempontunkat emeljük ki, és abszolutizáljuk, akkor nem történetírást művelünk.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Szále László</strong>: <span style=\"color: #333399;\">A sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Nem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég, vagy ha éget az izzó piszkavas), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">kognitív disszonanciát</span></a>.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A hitvitákban, és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel történő lejáratása.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Csak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket, nem pedig eltávolítja.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Az emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, hogy megerősítse álláspontját. Árnyalni, nem tud és nem is akar, ez a vita diszfunkcionálissá váló jele.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Totális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük elé neki - az eredmény ugyanaz. Van-e esélyünk? Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Romsics Ignác</strong>: <span style=\"color: #333399;\">Akármennyire túlburjánzik a <a href=\"http://members.upc.hu/neumer.katalin/identitas/Nemzet,%20kollektiv%20emlekezet.pdf\" target=\"_blank\">public history</a>, nekem és a történelemtanároknak ki kell állnunk a diákok elé, ahol nem mondhatjuk el tízmillió magyar történetét, hanem valami olyan elfogadott tudást kell átadni, melyben a professzionális történészek megegyeznek.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">A 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott. Miért állt elő ez a rendkívül érzékeny, frusztrált helyzet a 20. századi történelmi vitákkal kapcsolatban? Azért, mert Magyarországon kialakult két nagy identitáspolitikai közösség, melynek megfeleltethető két nagy politikai erő. Nagyjából a rendszerváltásnál eltakarították a szobrokat, melyekről úgy gondolták, hogy a régi emlékezetpolitika rekvizitumaiként eltakaríthatók. Az újratemetésből, Nyírőből, másokból közben keletkezett egy érzékenység, amely a történészeket be akarja sorolni ebbe vagy abba az identitáspolitikai vonalba. Az a fajta távolságtartó attitűd, melyet érvényesíteni próbáltam a munkám során, és amelyre a diákjaimat is tanítottam, ma elfogadhatatlan ezen az oldalon is, és azon az oldalon is. Azt várja mindkét oldal, hogy állj ide, ne gondolkozz, mondd azokat az egyszerű jelszavakat, amelyeket én mondok!</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Ungváry Krisztián</strong>: <span style=\"color: #333399;\">A public history olyan mint a Facebook. A Facebook-on, hogy mi válik hírré és mi nem, attól függ, hogy hányan kattintanak rá, hányan lájkolják. Hogy ki írja a történelmet, arra a válasz is hasonlóan adható: mindenki írja, az internetes és nem internetes közönség, történészek és nem történészek egyaránt. A kérdés inkább az, hogy ki tematizálja. Tematizálni az tudja, akinek erre pénze van, ez mindenütt az állam, illetve a politika.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">1990 óta <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Wass_Albert\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Vass Albertnek</span></a> 44 szobrot állítottak, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Nagy_Imre_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Nagy Imrének</span></a> 16, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Bethlen_Istv%C3%A1n_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Bethlen Istvánnak</span></a> 1,   Márainak 4 van (ebből 2 Kassán), ami elgondolkodtató, ugyanis a Vass Albert szobrokat nem helyi elmebetegek társaságai avatták fel, hanem állami pénzből mondjuk Kövér László, vagy Orbán Viktor. Ebből is látszik, hogy a tematizálás nem a public history, és nem a Vass Albert rajongók kérdése volt. Sőt a Vass Albert rajongók szerintem mesterségesen lettek megteremtve, ugyanis magától egy Vass Albert nem tudott volna létrehozni egy akkora olvasótábort, ha erre a politika jó érzékkel rá nem száll, mert van valamire egy szunnyadó igény, és van egy politikus vagy egy író, aki ezt nagyszerűen ki tudja elégíteni, sőt kettőt az egyben.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A <a href=\"http://horthy-korszak.lap.hu/\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Horthy-korszak</span></a> régen volt, és már vége van. Trianonnak (sajnos) mindaddig nincs vége, amíg a szomszédos országokban  magyar nemzetiségű emberek élnek, és őket a szomszédos országok nemzetállamot elnyomó politikája sújtja. Amíg ez a helyzet fennáll, addig (sajnos) nem mondhatjuk, hogy csupán egy neurózisról van szó, ami már teljesen elszakadt a traumától, még akkor sem, mondhatjuk, ha egyébként akik trianonoznak Magyarországon, személyükben általában semmilyen módon nem érintettek. Nem a csángó magyarok fognak idejönni Budapestre Nagyagymarország című lapot gründolni,  ami egyébként jobbikos propagandát csinál, miközben a Fidesz Magyar Polgári Párt pénzeli.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Gombár Csaba</strong>: <span style=\"color: #993366;\">A politikai korrektség egyszerűen csak arról szól, hogy ne alázzunk meg másokat, tehát ha vannak olyan kifejezések, fordulatok, megítélések, melyek csak egyszerűen sértők, ilyet nem illik használni. A polgárjogi mozgalmakban hosszú évtizedeken keresztül elérték az Egyesült Államokban, hogy a felső politikai nyilvánosságban egyszerűen nem lehet bizonyos kifejezéseket használni. Ez egyszerűen tilalmas dolog. Európa nyugati részén ha valaki ilyen értelemben hibát követ el mint politikus, annak illik lemondania. Egyébként ha valaki civilizált ember, akkor magántársaságban sem mond politikailag inkorrekt dolgokat. Tele vagyunk mindnyájan előítéletekkel, ha valamilyen önkontroll néha szóhoz jutna, az nem árt.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.uni-corvinus.hu/index.php?id=24294&amp;neptunKod=E4GIB8\" target=\"_blank\">Deák Dániel</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">Idealizmus, hogy van szaktörténelem, melynek képviselői, megfelelő apparátussal, megfelelő fórumokon kifejtik a tudományos álláspontjukat. A másik szélső pont az, hogy van személyes emlékezet. Számomra az az érdekes, ami a kettő között van. Ha erről a nagyon széles mezőről kezdünk gondolkodni, akkor kapunk választ arra, hogy ki írja a történelmet. A politikai korrektség értékeinek az elterjesztésére mai magyar társadalom nagyon rászorul, ám ez is egy távoli, szép idea. </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Meggyőződésem, hogy csak abban a folyamatban tudjuk tisztázni ezeket a fogalmakat, amikor kimondjuk őket. Ez egy összjáték, itt együtt kell gondolkodni, itt együtt kell beszélni, együtt kell kommunikálni, és ebből, ha jóakaratú emberek találkoznak, majd valami összejön. </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Ha nem tudunk megbirkózni a görcsökkel, traumákkal, akkor nem az értelmes problémák megoldásának feszülünk, hanem csak az elfojtás marad. Az elfojtásnak mi az eredménye? A salak. Olyan salak, mint a bűnbak képzés. Olyan salak, mint az összeesküvés elméletek. Tehát az a tét, hogy belecsúszunk-e a salakképző folyamatba (ahogy sajnos már eléggé benne vagyunk), vagy pedig valami értelmesebb, az emberhez méltóbb formát találunk közbeszédhez. Ehhez beszélni kell, beszélni, beszélni, ahogy <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Michel_Foucault\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Foucault</span></a> mondja, mert csak a beszédben jelennek meg aztán azok a lehetőségek, sokszor parányi ki esély, amikor aztán valahogy a humánus értékekre tekintettel összetalálkozhatnak emberek. A tét nagy, el is bukhatunk, remélem nem ezt fogjuk tenni. </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.mpta.hu/n/cvt/topolanszky.inc.html?KeepThis=true&amp;TB_iframe=true&amp;height=500&amp;width=600\" target=\"_blank\">Topolánszky Ákos</a></strong>: <span style=\"color: #993366;\">Bennem semmifajta igény nincs senkinek a démonizálására, sem heroizálásra, az nem értelmiségi magatartás. Az értelmiségi magatartás az, amikor valakinek az életművét kritikus barátként tekintjük a lehető legnagyobb jóindulattal, de a megfelelő kritikai apparátussal.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Probléma, ha egy szociológiai tényt, vagy annak látszó tárgyat etnikai karakterrel ruházunk fel. Ilyenkor az értelmiségi óvakodjon és lépjen egy picit hátrább, mert ez intellektuálisan nagyon igénytelen megoldás, a nagy, komplikált valóság egyfajta leegyszerűsítéseként írható le.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Megyesi György</strong>(?): <span style=\"color: #993366;\">A normális önismeret a normális cselekvés alapja. Az önismeret elidegeníthetetlen, vagy megkerülhetetlen része a történelemről való reális gondolkodás, a reális tudat... Kérdés, hogy a megalapozott tudásból, hogy lesz a társadalom önképe? A két szint között van egy nagy szakadék, amit valahogy át kellene hidalni. </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Darányi András</strong>(?): <span style=\"color: #333399;\">A politikai korrektség nagyon fontos mert nevelhet bennünket az egymás felé való respektusban. Egy szerencsétlenül megfogalmazott mondatot lehet bunkóként használni. A rasszista, antiszemita, antiroma kifejezés szintén használható bunkóként, de ez nem azt jelenti, hogy nincs antiszemitizmus, nincs rasszizmus. Valakinek egy rossz beszólását amit meggondolatlanul tett, vagy évekkel ezelőtt egy könyvbe beinkorporált, felvetni olyan helyzetben, ahol a magyarságot ez rossz színben tünteti fel, nem a politikai korrektség, hanem annak ellenkezője. Mindent fel lehet most politikailag használni, még egy félrecsúszott mondatot is.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Füzéki Bálin</strong>(?): Két jelese a magyar értelmiségi elitnek, Kertész Imre és Konrád György ma Németországban él. Konrád György tengliző embernek nevezi magát Németország és Magyarország között, jelezvén ezzel, hogy legalább olyan jól érzi magát ott, mint itt. Hogy jutottunk el odáig, hogy azok az emberek, akik a logika minden szabálya szerint, még a tekintetüket is elfordítanák Németországról, most jobban érzik magukat ott, mint itt. A jobboldali szélsőségek sokkal erősebbek itt, mint ott. A kérdés továbbgondolva talán az, hogy akik írják a történelmet, nem csinálják-e?</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Mi magyarok büszkék lehetünk arra, hogy sem történelmünk szerencsétlen (Mészárovits Tamás)</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"></p>', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision-15', '', '', '2012-12-01 03:17:59', '2012-12-01 02:17:59', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision-15/', 0, 'revision', '', 0),
(1406, 19, '2012-12-01 03:19:41', '2012-12-01 02:19:41', '<p style=\"text-align: justify;\">2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevő, Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartott a fenti címmel. Nem az elhangzottakat szeretném ismertetni, sem állást foglalni a témában, inkább néhány kiragadott gondolatot írnék le, további gondolatébresztőnek.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Mielőtt megbotránkoznátok figyelmetekbe ajánlom az összejövetel hanganyagát, melyet <a href=\"http://www.egyhazestarsadalom.hu/lehet-e/ki-irja-a-tortenelmet-hangfelvetelek/\" target=\"_blank\">erre a linkre kattintva</a> hallgathattok meg, ha esetleg ez vagy az felkeltette az érdeklődéseteket, vagy nem értelmes az egyébként némileg átszerkesztett anyag.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Horányi Özséb</strong>: <span style=\"color: #333399;\">Az antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan, olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól. Aki ezt másképp gondolja, előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit. Ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet. Arról van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad, megosztó témákban nyilvánosan megszólalni. Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (<a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Habermas\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Habermas</span></a>) elismerni.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Romsics Ignác</strong>: <span style=\"color: #993366;\">Ki írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákról különböző interpretációk.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Van kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</span></a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Vannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociológus  és egyszerűen kijelent valamit és punktum. Akkor a történész elgondolkodhat azon, hogy ki írja a történelmet, ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben fogható fel, és ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre, ami helytelen. Természetes, hogy egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál: az egyén, az irodalom, a kultúra, a társadalom szempontjából. Ha ezek közül a saját, személyes, legfőbb szempontunkat emeljük ki, és abszolutizáljuk, akkor nem történetírást művelünk.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Szále László</strong>: <span style=\"color: #333399;\">A sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Nem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég, vagy ha éget az izzó piszkavas), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">kognitív disszonanciát</span></a>.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A hitvitákban, és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel történő lejáratása.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Csak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket, nem pedig eltávolítja.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Az emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, hogy megerősítse álláspontját. Árnyalni, nem tud és nem is akar, ez a vita diszfunkcionálissá váló jele.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Totális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük elé neki - az eredmény ugyanaz. Van-e esélyünk? Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Romsics Ignác</strong>: <span style=\"color: #333399;\">Akármennyire túlburjánzik a <a href=\"http://members.upc.hu/neumer.katalin/identitas/Nemzet,%20kollektiv%20emlekezet.pdf\" target=\"_blank\">public history</a>, nekem és a történelemtanároknak ki kell állnunk a diákok elé, ahol nem mondhatjuk el tízmillió magyar történetét, hanem valami olyan elfogadott tudást kell átadni, melyben a professzionális történészek megegyeznek.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">A 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott. Miért állt elő ez a rendkívül érzékeny, frusztrált helyzet a 20. századi történelmi vitákkal kapcsolatban? Azért, mert Magyarországon kialakult két nagy identitáspolitikai közösség, melynek megfeleltethető két nagy politikai erő. Nagyjából a rendszerváltásnál eltakarították a szobrokat, melyekről úgy gondolták, hogy a régi emlékezetpolitika rekvizitumaiként eltakaríthatók. Az újratemetésből, Nyírőből, másokból közben keletkezett egy érzékenység, amely a történészeket be akarja sorolni ebbe vagy abba az identitáspolitikai vonalba. Az a fajta távolságtartó attitűd, melyet érvényesíteni próbáltam a munkám során, és amelyre a diákjaimat is tanítottam, ma elfogadhatatlan ezen az oldalon is, és azon az oldalon is. Azt várja mindkét oldal, hogy állj ide, ne gondolkozz, mondd azokat az egyszerű jelszavakat, amelyeket én mondok!</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Ungváry Krisztián</strong>: <span style=\"color: #333399;\">A public history olyan mint a Facebook. A Facebook-on, hogy mi válik hírré és mi nem, attól függ, hogy hányan kattintanak rá, hányan lájkolják. Hogy ki írja a történelmet, arra a válasz is hasonlóan adható: mindenki írja, az internetes és nem internetes közönség, történészek és nem történészek egyaránt. A kérdés inkább az, hogy ki tematizálja. Tematizálni az tudja, akinek erre pénze van, ez mindenütt az állam, illetve a politika.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">1990 óta <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Wass_Albert\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Vass Albertnek</span></a> 44 szobrot állítottak, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Nagy_Imre_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Nagy Imrének</span></a> 16, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Bethlen_Istv%C3%A1n_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Bethlen Istvánnak</span></a> 1,   Márainak 4 van (ebből 2 Kassán), ami elgondolkodtató, ugyanis a Vass Albert szobrokat nem helyi elmebetegek társaságai avatták fel, hanem állami pénzből mondjuk Kövér László, vagy Orbán Viktor. Ebből is látszik, hogy a tematizálás nem a public history, és nem a Vass Albert rajongók kérdése volt. Sőt a Vass Albert rajongók szerintem mesterségesen lettek megteremtve, ugyanis magától egy Vass Albert nem tudott volna létrehozni egy akkora olvasótábort, ha erre a politika jó érzékkel rá nem száll, mert van valamire egy szunnyadó igény, és van egy politikus vagy egy író, aki ezt nagyszerűen ki tudja elégíteni, sőt kettőt az egyben.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A <a href=\"http://horthy-korszak.lap.hu/\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Horthy-korszak</span></a> régen volt, és már vége van. Trianonnak (sajnos) mindaddig nincs vége, amíg a szomszédos országokban  magyar nemzetiségű emberek élnek, és őket a szomszédos országok nemzetállamot elnyomó politikája sújtja. Amíg ez a helyzet fennáll, addig (sajnos) nem mondhatjuk, hogy csupán egy neurózisról van szó, ami már teljesen elszakadt a traumától, még akkor sem, mondhatjuk, ha egyébként akik trianonoznak Magyarországon, személyükben általában semmilyen módon nem érintettek. Nem a csángó magyarok fognak idejönni Budapestre Nagyagymarország című lapot gründolni,  ami egyébként jobbikos propagandát csinál, miközben a Fidesz Magyar Polgári Párt pénzeli.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Gombár Csaba</strong>: <span style=\"color: #993366;\">A politikai korrektség egyszerűen csak arról szól, hogy ne alázzunk meg másokat, tehát ha vannak olyan kifejezések, fordulatok, megítélések, melyek csak egyszerűen sértők, ilyet nem illik használni. A polgárjogi mozgalmakban hosszú évtizedeken keresztül elérték az Egyesült Államokban, hogy a felső politikai nyilvánosságban egyszerűen nem lehet bizonyos kifejezéseket használni. Ez egyszerűen tilalmas dolog. Európa nyugati részén ha valaki ilyen értelemben hibát követ el mint politikus, annak illik lemondania. Egyébként ha valaki civilizált ember, akkor magántársaságban sem mond politikailag inkorrekt dolgokat. Tele vagyunk mindnyájan előítéletekkel, ha valamilyen önkontroll néha szóhoz jutna, az nem árt.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.uni-corvinus.hu/index.php?id=24294&amp;neptunKod=E4GIB8\" target=\"_blank\">Deák Dániel</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">Idealizmus, hogy van szaktörténelem, melynek képviselői, megfelelő apparátussal, megfelelő fórumokon kifejtik a tudományos álláspontjukat. A másik szélső pont az, hogy van személyes emlékezet. Számomra az az érdekes, ami a kettő között van. Ha erről a nagyon széles mezőről kezdünk gondolkodni, akkor kapunk választ arra, hogy ki írja a történelmet. A politikai korrektség értékeinek az elterjesztésére mai magyar társadalom nagyon rászorul, ám ez is egy távoli, szép idea. </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Meggyőződésem, hogy csak abban a folyamatban tudjuk tisztázni ezeket a fogalmakat, amikor kimondjuk őket. Ez egy összjáték, itt együtt kell gondolkodni, itt együtt kell beszélni, együtt kell kommunikálni, és ebből, ha jóakaratú emberek találkoznak, majd valami összejön. </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Ha nem tudunk megbirkózni a görcsökkel, traumákkal, akkor nem az értelmes problémák megoldásának feszülünk, hanem csak az elfojtás marad. Az elfojtásnak mi az eredménye? A salak. Olyan salak, mint a bűnbak képzés. Olyan salak, mint az összeesküvés elméletek. Tehát az a tét, hogy belecsúszunk-e a salakképző folyamatba (ahogy sajnos már eléggé benne vagyunk), vagy pedig valami értelmesebb, az emberhez méltóbb formát találunk közbeszédhez. Ehhez beszélni kell, beszélni, beszélni, ahogy <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Michel_Foucault\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Foucault</span></a> mondja, mert csak a beszédben jelennek meg aztán azok a lehetőségek, sokszor parányi ki esély, amikor aztán valahogy a humánus értékekre tekintettel összetalálkozhatnak emberek. A tét nagy, el is bukhatunk, remélem nem ezt fogjuk tenni. </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.mpta.hu/n/cvt/topolanszky.inc.html?KeepThis=true&amp;TB_iframe=true&amp;height=500&amp;width=600\" target=\"_blank\">Topolánszky Ákos</a></strong>: <span style=\"color: #993366;\">Bennem semmifajta igény nincs senkinek a démonizálására, sem heroizálásra, az nem értelmiségi magatartás. Az értelmiségi magatartás az, amikor valakinek az életművét kritikus barátként tekintjük a lehető legnagyobb jóindulattal, de a megfelelő kritikai apparátussal.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Probléma, ha egy szociológiai tényt, vagy annak látszó tárgyat etnikai karakterrel ruházunk fel. Ilyenkor az értelmiségi óvakodjon és lépjen egy picit hátrább, mert ez intellektuálisan nagyon igénytelen megoldás, a nagy, komplikált valóság egyfajta leegyszerűsítéseként írható le.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Megyesi György</strong>(?): <span style=\"color: #993366;\">A normális önismeret a normális cselekvés alapja. Az önismeret elidegeníthetetlen, vagy megkerülhetetlen része a történelemről való reális gondolkodás, a reális tudat... Kérdés, hogy a megalapozott tudásból, hogy lesz a társadalom önképe? A két szint között van egy nagy szakadék, amit valahogy át kellene hidalni. </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Darányi András</strong>(?): <span style=\"color: #333399;\">A politikai korrektség nagyon fontos mert nevelhet bennünket az egymás felé való respektusban. Egy szerencsétlenül megfogalmazott mondatot lehet bunkóként használni. A rasszista, antiszemita, antiroma kifejezés szintén használható bunkóként, de ez nem azt jelenti, hogy nincs antiszemitizmus, nincs rasszizmus. Valakinek egy rossz beszólását amit meggondolatlanul tett, vagy évekkel ezelőtt egy könyvbe beinkorporált, felvetni olyan helyzetben, ahol a magyarságot ez rossz színben tünteti fel, nem a politikai korrektség, hanem annak ellenkezője. Mindent fel lehet most politikailag használni, még egy félrecsúszott mondatot is.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Füzéki Bálin</strong>(?): Két jelese a magyar értelmiségi elitnek, Kertész Imre és Konrád György ma Németországban él. Konrád György tengliző embernek nevezi magát Németország és Magyarország között, jelezvén ezzel, hogy legalább olyan jól érzi magát ott, mint itt. Hogy jutottunk el odáig, hogy azok az emberek, akik a logika minden szabálya szerint, még a tekintetüket is elfordítanák Németországról, most jobban érzik magukat ott, mint itt. A jobboldali szélsőségek sokkal erősebbek itt, mint ott. A kérdés továbbgondolva talán az, hogy akik írják a történelmet, nem csinálják-e?</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Mi magyarok büszkék lehetünk arra, hogy sem történelmünk szerencsétlen (Mészárovits Tamás)</p>', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision-16', '', '', '2012-12-01 03:19:41', '2012-12-01 02:19:41', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision-16/', 0, 'revision', '', 0);
INSERT INTO `wp_posts` (`ID`, `post_author`, `post_date`, `post_date_gmt`, `post_content`, `post_title`, `post_excerpt`, `post_status`, `comment_status`, `ping_status`, `post_password`, `post_name`, `to_ping`, `pinged`, `post_modified`, `post_modified_gmt`, `post_content_filtered`, `post_parent`, `guid`, `menu_order`, `post_type`, `post_mime_type`, `comment_count`) VALUES
(1407, 19, '2012-12-01 03:22:26', '2012-12-01 02:22:26', '<p style=\"text-align: justify;\">2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevő, Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartott a fenti címmel. Nem az elhangzottakat szeretném ismertetni, sem állást foglalni a témában, inkább néhány kiragadott gondolatot írnék le, további gondolatébresztőnek.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Mielőtt megbotránkoznátok figyelmetekbe ajánlom az összejövetel hanganyagát, melyet <a href=\"http://www.egyhazestarsadalom.hu/lehet-e/ki-irja-a-tortenelmet-hangfelvetelek/\" target=\"_blank\">erre a linkre kattintva</a> hallgathattok meg, ha esetleg ez vagy az felkeltette az érdeklődéseteket, vagy nem értelmes az egyébként némileg átszerkesztett anyag.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Horányi Özséb</strong>: <span style=\"color: #333399;\">Az antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan, olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól. Aki ezt másképp gondolja, előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit. Ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet. Arról van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad, megosztó témákban nyilvánosan megszólalni. Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (<a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Habermas\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Habermas</span></a>) elismerni.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Romsics Ignác</strong>: <span style=\"color: #993366;\">Ki írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákról különböző interpretációk.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Van kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</span></a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Vannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociológus  és egyszerűen kijelent valamit és punktum. Akkor a történész elgondolkodhat azon, hogy ki írja a történelmet, ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben fogható fel, és ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre, ami helytelen. Természetes, hogy egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál: az egyén, az irodalom, a kultúra, a társadalom szempontjából. Ha ezek közül a saját, személyes, legfőbb szempontunkat emeljük ki, és abszolutizáljuk, akkor nem történetírást művelünk.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Szále László</strong>: <span style=\"color: #333399;\">A sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Nem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég, vagy ha éget az izzó piszkavas), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">kognitív disszonanciát</span></a>.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A hitvitákban, és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel történő lejáratása.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Csak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket, nem pedig eltávolítja.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Az emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, hogy megerősítse álláspontját. Árnyalni, nem tud és nem is akar, ez a vita diszfunkcionálissá váló jele.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Totális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük elé neki - az eredmény ugyanaz. Van-e esélyünk? Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Romsics Ignác</strong>: <span style=\"color: #333399;\">Akármennyire túlburjánzik a <a href=\"http://members.upc.hu/neumer.katalin/identitas/Nemzet,%20kollektiv%20emlekezet.pdf\" target=\"_blank\">public history</a>, nekem és a történelemtanároknak ki kell állnunk a diákok elé, ahol nem mondhatjuk el tízmillió magyar történetét, hanem valami olyan elfogadott tudást kell átadni, melyben a professzionális történészek megegyeznek.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">A 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott. Miért állt elő ez a rendkívül érzékeny, frusztrált helyzet a 20. századi történelmi vitákkal kapcsolatban? Azért, mert Magyarországon kialakult két nagy identitáspolitikai közösség, melynek megfeleltethető két nagy politikai erő. Nagyjából a rendszerváltásnál eltakarították a szobrokat, melyekről úgy gondolták, hogy a régi emlékezetpolitika rekvizitumaiként eltakaríthatók. Az újratemetésből, Nyírőből, másokból közben keletkezett egy érzékenység, amely a történészeket be akarja sorolni ebbe vagy abba az identitáspolitikai vonalba. Az a fajta távolságtartó attitűd, melyet érvényesíteni próbáltam a munkám során, és amelyre a diákjaimat is tanítottam, ma elfogadhatatlan ezen az oldalon is, és azon az oldalon is. Azt várja mindkét oldal, hogy állj ide, ne gondolkozz, mondd azokat az egyszerű jelszavakat, amelyeket én mondok!</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Ungváry Krisztián</strong>: <span style=\"color: #333399;\">A public history olyan mint a Facebook. A Facebook-on, hogy mi válik hírré és mi nem, attól függ, hogy hányan kattintanak rá, hányan lájkolják. Hogy ki írja a történelmet, arra a válasz is hasonlóan adható: mindenki írja, az internetes és nem internetes közönség, történészek és nem történészek egyaránt. A kérdés inkább az, hogy ki tematizálja. Tematizálni az tudja, akinek erre pénze van, ez mindenütt az állam, illetve a politika.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">1990 óta <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Wass_Albert\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Vass Albertnek</span></a> 44 szobrot állítottak, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Nagy_Imre_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Nagy Imrének</span></a> 16, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Bethlen_Istv%C3%A1n_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Bethlen Istvánnak</span></a> 1,   Márainak 4 van (ebből 2 Kassán), ami elgondolkodtató, ugyanis a Vass Albert szobrokat nem helyi elmebetegek társaságai avatták fel, hanem állami pénzből mondjuk Kövér László, vagy Orbán Viktor. Ebből is látszik, hogy a tematizálás nem a public history, és nem a Vass Albert rajongók kérdése volt. Sőt a Vass Albert rajongók szerintem mesterségesen lettek megteremtve, ugyanis magától egy Vass Albert nem tudott volna létrehozni egy akkora olvasótábort, ha erre a politika jó érzékkel rá nem száll, mert van valamire egy szunnyadó igény, és van egy politikus vagy egy író, aki ezt nagyszerűen ki tudja elégíteni, sőt kettőt az egyben.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A <a href=\"http://horthy-korszak.lap.hu/\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Horthy-korszak</span></a> régen volt, és már vége van. Trianonnak (sajnos) mindaddig nincs vége, amíg a szomszédos országokban  magyar nemzetiségű emberek élnek, és őket a szomszédos országok nemzetállamot elnyomó politikája sújtja. Amíg ez a helyzet fennáll, addig (sajnos) nem mondhatjuk, hogy csupán egy neurózisról van szó, ami már teljesen elszakadt a traumától, még akkor sem, mondhatjuk, ha egyébként akik trianonoznak Magyarországon, személyükben általában semmilyen módon nem érintettek. Nem a csángó magyarok fognak idejönni Budapestre Nagyagymarország című lapot gründolni,  ami egyébként jobbikos propagandát csinál, miközben a Fidesz Magyar Polgári Párt pénzeli.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Gombár Csaba</strong>: <span style=\"color: #993366;\">A politikai korrektség egyszerűen csak arról szól, hogy ne alázzunk meg másokat, tehát ha vannak olyan kifejezések, fordulatok, megítélések, melyek csak egyszerűen sértők, ilyet nem illik használni. A polgárjogi mozgalmakban hosszú évtizedeken keresztül elérték az Egyesült Államokban, hogy a felső politikai nyilvánosságban egyszerűen nem lehet bizonyos kifejezéseket használni. Ez egyszerűen tilalmas dolog. Európa nyugati részén ha valaki ilyen értelemben hibát követ el mint politikus, annak illik lemondania. Egyébként ha valaki civilizált ember, akkor magántársaságban sem mond politikailag inkorrekt dolgokat. Tele vagyunk mindnyájan előítéletekkel, ha valamilyen önkontroll néha szóhoz jutna, az nem árt.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.uni-corvinus.hu/index.php?id=24294&amp;neptunKod=E4GIB8\" target=\"_blank\">Deák Dániel</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">Idealizmus, hogy van szaktörténelem, melynek képviselői, megfelelő apparátussal, megfelelő fórumokon kifejtik a tudományos álláspontjukat. A másik szélső pont az, hogy van személyes emlékezet. Számomra az az érdekes, ami a kettő között van. Ha erről a nagyon széles mezőről kezdünk gondolkodni, akkor kapunk választ arra, hogy ki írja a történelmet. A politikai korrektség értékeinek az elterjesztésére mai magyar társadalom nagyon rászorul, ám ez is egy távoli, szép idea. </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Meggyőződésem, hogy csak abban a folyamatban tudjuk tisztázni ezeket a fogalmakat, amikor kimondjuk őket. Ez egy összjáték, itt együtt kell gondolkodni, itt együtt kell beszélni, együtt kell kommunikálni, és ebből, ha jóakaratú emberek találkoznak, majd valami összejön. </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Ha nem tudunk megbirkózni a görcsökkel, traumákkal, akkor nem az értelmes problémák megoldásának feszülünk, hanem csak az elfojtás marad. Az elfojtásnak mi az eredménye? A salak. Olyan salak, mint a bűnbak képzés. Olyan salak, mint az összeesküvés elméletek. Tehát az a tét, hogy belecsúszunk-e a salakképző folyamatba (ahogy sajnos már eléggé benne vagyunk), vagy pedig valami értelmesebb, az emberhez méltóbb formát találunk közbeszédhez. Ehhez beszélni kell, beszélni, beszélni, ahogy <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Michel_Foucault\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Foucault</span></a> mondja, mert csak a beszédben jelennek meg aztán azok a lehetőségek, sokszor parányi ki esély, amikor aztán valahogy a humánus értékekre tekintettel összetalálkozhatnak emberek. A tét nagy, el is bukhatunk, remélem nem ezt fogjuk tenni. </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.mpta.hu/n/cvt/topolanszky.inc.html?KeepThis=true&amp;TB_iframe=true&amp;height=500&amp;width=600\" target=\"_blank\">Topolánszky Ákos</a></strong>: <span style=\"color: #993366;\">Bennem semmifajta igény nincs senkinek a démonizálására, sem heroizálásra, az nem értelmiségi magatartás. Az értelmiségi magatartás az, amikor valakinek az életművét kritikus barátként tekintjük a lehető legnagyobb jóindulattal, de a megfelelő kritikai apparátussal.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Probléma, ha egy szociológiai tényt, vagy annak látszó tárgyat etnikai karakterrel ruházunk fel. Ilyenkor az értelmiségi óvakodjon és lépjen egy picit hátrább, mert ez intellektuálisan nagyon igénytelen megoldás, a nagy, komplikált valóság egyfajta leegyszerűsítéseként írható le.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Megyesi György</strong>(?): <span style=\"color: #993366;\">A normális önismeret a normális cselekvés alapja. Az önismeret elidegeníthetetlen, vagy megkerülhetetlen része a történelemről való reális gondolkodás, a reális tudat... Kérdés, hogy a megalapozott tudásból, hogy lesz a társadalom önképe? A két szint között van egy nagy szakadék, amit valahogy át kellene hidalni. </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Darányi András</strong>(?): <span style=\"color: #333399;\">A politikai korrektség nagyon fontos mert nevelhet bennünket az egymás felé való respektusban. Egy szerencsétlenül megfogalmazott mondatot lehet bunkóként használni. A rasszista, antiszemita, antiroma kifejezés szintén használható bunkóként, de ez nem azt jelenti, hogy nincs antiszemitizmus, nincs rasszizmus. Valakinek egy rossz beszólását amit meggondolatlanul tett, vagy évekkel ezelőtt egy könyvbe beinkorporált, felvetni olyan helyzetben, ahol a magyarságot ez rossz színben tünteti fel, nem a politikai korrektség, hanem annak ellenkezője. Mindent fel lehet most politikailag használni, még egy félrecsúszott mondatot is.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Füzéki Bálin</strong>(?): Két jelese a magyar értelmiségi elitnek, Kertész Imre és Konrád György ma Németországban él. Konrád György tengliző embernek nevezi magát Németország és Magyarország között, jelezvén ezzel, hogy legalább olyan jól érzi magát ott, mint itt. Hogy jutottunk el odáig, hogy azok az emberek, akik a logika minden szabálya szerint, még a tekintetüket is elfordítanák Németországról, most jobban érzik magukat ott, mint itt. A jobboldali szélsőségek sokkal erősebbek itt, mint ott. A kérdés továbbgondolva talán az, hogy akik írják a történelmet, nem csinálják-e?</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Mi magyarok büszkék lehetünk arra, hogy sem történelmünk szerencsétlen (Mészárovits Tamás)</p>', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision-17', '', '', '2012-12-01 03:22:26', '2012-12-01 02:22:26', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision-17/', 0, 'revision', '', 0),
(1408, 19, '2012-12-01 12:34:15', '2012-12-01 11:34:15', '', 'Romsics Ignác', '', 'inherit', 'open', 'open', '', 'dsc_6946_1', '', '', '2012-12-01 12:34:15', '2012-12-01 11:34:15', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6946_1.jpg', 0, 'attachment', 'image/jpeg', 0),
(1409, 19, '2012-12-01 12:37:34', '2012-12-01 11:37:34', '', 'Ungváry Krisztián', '', 'inherit', 'open', 'open', '', 'ungvary-krisztian', '', '', '2012-12-01 12:37:34', '2012-12-01 11:37:34', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6947_11.jpg', 0, 'attachment', 'image/jpeg', 0),
(1410, 19, '2012-12-01 12:40:07', '2012-12-01 11:40:07', '', 'Szále László és Gombár Csaba', '', 'inherit', 'open', 'open', '', 'dsc_6949', '', '', '2012-12-01 12:40:07', '2012-12-01 11:40:07', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6949.jpg', 0, 'attachment', 'image/jpeg', 0),
(1411, 19, '2012-12-01 12:41:50', '2012-12-01 11:41:50', '<p style=\"text-align: justify;\">2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevő, Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartott a fenti címmel. Nem az elhangzottakat szeretném ismertetni, sem állást foglalni a témában, inkább néhány kiragadott gondolatot írnék le, további gondolatébresztőnek.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Mielőtt megbotránkoznátok figyelmetekbe ajánlom az összejövetel hanganyagát, melyet <a href=\"http://www.egyhazestarsadalom.hu/lehet-e/ki-irja-a-tortenelmet-hangfelvetelek/\" target=\"_blank\">erre a linkre kattintva</a> hallgathattok meg, ha esetleg ez vagy az felkeltette az érdeklődéseteket, vagy nem értelmes az egyébként némileg átszerkesztett anyag.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Horányi Özséb</strong>: <span style=\"color: #333399;\">Az antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan, olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól. Aki ezt másképp gondolja, előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit. Ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet. Arról van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad, megosztó témákban nyilvánosan megszólalni. Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (<a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Habermas\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Habermas</span></a>) elismerni.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignright size-medium wp-image-1408\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Romsics Ignác\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6946_1-200x300.jpg\" alt=\"\" width=\"200\" height=\"300\" />Romsics Ignác</strong>: <span style=\"color: #993366;\">Ki írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákról különböző interpretációk.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Van kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</span></a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Vannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociológus  és egyszerűen kijelent valamit és punktum. Akkor a történész elgondolkodhat azon, hogy ki írja a történelmet, ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben fogható fel, és ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre, ami helytelen. Természetes, hogy egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál: az egyén, az irodalom, a kultúra, a társadalom szempontjából. Ha ezek közül a saját, személyes, legfőbb szempontunkat emeljük ki, és abszolutizáljuk, akkor nem történetírást művelünk.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignleft size-medium wp-image-1410\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Szále László és Gombár Csaba\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6949-199x300.jpg\" alt=\"\" width=\"199\" height=\"300\" />Szále László</strong>: <span style=\"color: #333399;\">A sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Nem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég, vagy ha éget az izzó piszkavas), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">kognitív disszonanciát</span></a>.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A hitvitákban, és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel történő lejáratása.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Csak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket, nem pedig eltávolítja.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Az emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, hogy megerősítse álláspontját. Árnyalni, nem tud és nem is akar, ez a vita diszfunkcionálissá váló jele.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Totális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük elé neki - az eredmény ugyanaz. Van-e esélyünk? Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Romsics Ignác</strong>: <span style=\"color: #333399;\">Akármennyire túlburjánzik a <a href=\"http://members.upc.hu/neumer.katalin/identitas/Nemzet,%20kollektiv%20emlekezet.pdf\" target=\"_blank\">public history</a>, nekem és a történelemtanároknak ki kell állnunk a diákok elé, ahol nem mondhatjuk el tízmillió magyar történetét, hanem valami olyan elfogadott tudást kell átadni, melyben a professzionális történészek megegyeznek.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">A 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott. Miért állt elő ez a rendkívül érzékeny, frusztrált helyzet a 20. századi történelmi vitákkal kapcsolatban? Azért, mert Magyarországon kialakult két nagy identitáspolitikai közösség, melynek megfeleltethető két nagy politikai erő. Nagyjából a rendszerváltásnál eltakarították a szobrokat, melyekről úgy gondolták, hogy a régi emlékezetpolitika rekvizitumaiként eltakaríthatók. Az újratemetésből, Nyírőből, másokból közben keletkezett egy érzékenység, amely a történészeket be akarja sorolni ebbe vagy abba az identitáspolitikai vonalba. Az a fajta távolságtartó attitűd, melyet érvényesíteni próbáltam a munkám során, és amelyre a diákjaimat is tanítottam, ma elfogadhatatlan ezen az oldalon is, és azon az oldalon is. Azt várja mindkét oldal, hogy állj ide, ne gondolkozz, mondd azokat az egyszerű jelszavakat, amelyeket én mondok!</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignleft size-medium wp-image-1409\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Ungváry Krisztián\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6947_11-200x300.jpg\" alt=\"\" width=\"200\" height=\"300\" />Ungváry Krisztián</strong>: <span style=\"color: #333399;\">A public history olyan mint a Facebook. A Facebook-on, hogy mi válik hírré és mi nem, attól függ, hogy hányan kattintanak rá, hányan lájkolják. Hogy ki írja a történelmet, arra a válasz is hasonlóan adható: mindenki írja, az internetes és nem internetes közönség, történészek és nem történészek egyaránt. A kérdés inkább az, hogy ki tematizálja. Tematizálni az tudja, akinek erre pénze van, ez mindenütt az állam, illetve a politika.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">1990 óta <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Wass_Albert\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Vass Albertnek</span></a> 44 szobrot állítottak, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Nagy_Imre_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Nagy Imrének</span></a> 16, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Bethlen_Istv%C3%A1n_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Bethlen Istvánnak</span></a> 1,   Márainak 4 van (ebből 2 Kassán), ami elgondolkodtató, ugyanis a Vass Albert szobrokat nem helyi elmebetegek társaságai avatták fel, hanem állami pénzből mondjuk Kövér László, vagy Orbán Viktor. Ebből is látszik, hogy a tematizálás nem a public history, és nem a Vass Albert rajongók kérdése volt. Sőt a Vass Albert rajongók szerintem mesterségesen lettek megteremtve, ugyanis magától egy Vass Albert nem tudott volna létrehozni egy akkora olvasótábort, ha erre a politika jó érzékkel rá nem száll, mert van valamire egy szunnyadó igény, és van egy politikus vagy egy író, aki ezt nagyszerűen ki tudja elégíteni, sőt kettőt az egyben.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A <a href=\"http://horthy-korszak.lap.hu/\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Horthy-korszak</span></a> régen volt, és már vége van. Trianonnak (sajnos) mindaddig nincs vége, amíg a szomszédos országokban  magyar nemzetiségű emberek élnek, és őket a szomszédos országok nemzetállamot elnyomó politikája sújtja. Amíg ez a helyzet fennáll, addig (sajnos) nem mondhatjuk, hogy csupán egy neurózisról van szó, ami már teljesen elszakadt a traumától, még akkor sem, mondhatjuk, ha egyébként akik trianonoznak Magyarországon, személyükben általában semmilyen módon nem érintettek. Nem a csángó magyarok fognak idejönni Budapestre Nagyagymarország című lapot gründolni,  ami egyébként jobbikos propagandát csinál, miközben a Fidesz Magyar Polgári Párt pénzeli.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Gombár Csaba</strong>: <span style=\"color: #993366;\">A politikai korrektség egyszerűen csak arról szól, hogy ne alázzunk meg másokat, tehát ha vannak olyan kifejezések, fordulatok, megítélések, melyek csak egyszerűen sértők, ilyet nem illik használni. A polgárjogi mozgalmakban hosszú évtizedeken keresztül elérték az Egyesült Államokban, hogy a felső politikai nyilvánosságban egyszerűen nem lehet bizonyos kifejezéseket használni. Ez egyszerűen tilalmas dolog. Európa nyugati részén ha valaki ilyen értelemben hibát követ el mint politikus, annak illik lemondania. Egyébként ha valaki civilizált ember, akkor magántársaságban sem mond politikailag inkorrekt dolgokat. Tele vagyunk mindnyájan előítéletekkel, ha valamilyen önkontroll néha szóhoz jutna, az nem árt.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.uni-corvinus.hu/index.php?id=24294&amp;neptunKod=E4GIB8\" target=\"_blank\">Deák Dániel</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">Idealizmus, hogy van szaktörténelem, melynek képviselői, megfelelő apparátussal, megfelelő fórumokon kifejtik a tudományos álláspontjukat. A másik szélső pont az, hogy van személyes emlékezet. Számomra az az érdekes, ami a kettő között van. Ha erről a nagyon széles mezőről kezdünk gondolkodni, akkor kapunk választ arra, hogy ki írja a történelmet. A politikai korrektség értékeinek az elterjesztésére mai magyar társadalom nagyon rászorul, ám ez is egy távoli, szép idea. </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Meggyőződésem, hogy csak abban a folyamatban tudjuk tisztázni ezeket a fogalmakat, amikor kimondjuk őket. Ez egy összjáték, itt együtt kell gondolkodni, itt együtt kell beszélni, együtt kell kommunikálni, és ebből, ha jóakaratú emberek találkoznak, majd valami összejön. </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Ha nem tudunk megbirkózni a görcsökkel, traumákkal, akkor nem az értelmes problémák megoldásának feszülünk, hanem csak az elfojtás marad. Az elfojtásnak mi az eredménye? A salak. Olyan salak, mint a bűnbak képzés. Olyan salak, mint az összeesküvés elméletek. Tehát az a tét, hogy belecsúszunk-e a salakképző folyamatba (ahogy sajnos már eléggé benne vagyunk), vagy pedig valami értelmesebb, az emberhez méltóbb formát találunk közbeszédhez. Ehhez beszélni kell, beszélni, beszélni, ahogy <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Michel_Foucault\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Foucault</span></a> mondja, mert csak a beszédben jelennek meg aztán azok a lehetőségek, sokszor parányi ki esély, amikor aztán valahogy a humánus értékekre tekintettel összetalálkozhatnak emberek. A tét nagy, el is bukhatunk, remélem nem ezt fogjuk tenni. </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.mpta.hu/n/cvt/topolanszky.inc.html?KeepThis=true&amp;TB_iframe=true&amp;height=500&amp;width=600\" target=\"_blank\">Topolánszky Ákos</a></strong>: <span style=\"color: #993366;\">Bennem semmifajta igény nincs senkinek a démonizálására, sem heroizálásra, az nem értelmiségi magatartás. Az értelmiségi magatartás az, amikor valakinek az életművét kritikus barátként tekintjük a lehető legnagyobb jóindulattal, de a megfelelő kritikai apparátussal.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Probléma, ha egy szociológiai tényt, vagy annak látszó tárgyat etnikai karakterrel ruházunk fel. Ilyenkor az értelmiségi óvakodjon és lépjen egy picit hátrább, mert ez intellektuálisan nagyon igénytelen megoldás, a nagy, komplikált valóság egyfajta leegyszerűsítéseként írható le.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Megyesi György</strong>(?): <span style=\"color: #993366;\">A normális önismeret a normális cselekvés alapja. Az önismeret elidegeníthetetlen, vagy megkerülhetetlen része a történelemről való reális gondolkodás, a reális tudat... Kérdés, hogy a megalapozott tudásból, hogy lesz a társadalom önképe? A két szint között van egy nagy szakadék, amit valahogy át kellene hidalni. </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Darányi András</strong>(?): <span style=\"color: #333399;\">A politikai korrektség nagyon fontos mert nevelhet bennünket az egymás felé való respektusban. Egy szerencsétlenül megfogalmazott mondatot lehet bunkóként használni. A rasszista, antiszemita, antiroma kifejezés szintén használható bunkóként, de ez nem azt jelenti, hogy nincs antiszemitizmus, nincs rasszizmus. Valakinek egy rossz beszólását amit meggondolatlanul tett, vagy évekkel ezelőtt egy könyvbe beinkorporált, felvetni olyan helyzetben, ahol a magyarságot ez rossz színben tünteti fel, nem a politikai korrektség, hanem annak ellenkezője. Mindent fel lehet most politikailag használni, még egy félrecsúszott mondatot is.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Füzéki Bálin</strong>(?): Két jelese a magyar értelmiségi elitnek, Kertész Imre és Konrád György ma Németországban él. Konrád György tengliző embernek nevezi magát Németország és Magyarország között, jelezvén ezzel, hogy legalább olyan jól érzi magát ott, mint itt. Hogy jutottunk el odáig, hogy azok az emberek, akik a logika minden szabálya szerint, még a tekintetüket is elfordítanák Németországról, most jobban érzik magukat ott, mint itt. A jobboldali szélsőségek sokkal erősebbek itt, mint ott. A kérdés továbbgondolva talán az, hogy akik írják a történelmet, nem csinálják-e?</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Egyelőre ennyit ajánlónak, JA</p>', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision-18', '', '', '2012-12-01 12:41:50', '2012-12-01 11:41:50', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision-18/', 0, 'revision', '', 0),
(1412, 19, '2012-12-01 12:45:24', '2012-12-01 11:45:24', '', 'Horányi Özséb', '', 'inherit', 'open', 'open', '', 'horanyi_ozseb', '', '', '2012-12-01 12:45:24', '2012-12-01 11:45:24', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/horanyi_ozseb.jpg', 0, 'attachment', 'image/jpeg', 0);
INSERT INTO `wp_posts` (`ID`, `post_author`, `post_date`, `post_date_gmt`, `post_content`, `post_title`, `post_excerpt`, `post_status`, `comment_status`, `ping_status`, `post_password`, `post_name`, `to_ping`, `pinged`, `post_modified`, `post_modified_gmt`, `post_content_filtered`, `post_parent`, `guid`, `menu_order`, `post_type`, `post_mime_type`, `comment_count`) VALUES
(1413, 19, '2012-12-01 12:43:54', '2012-12-01 11:43:54', '<p style=\"text-align: justify;\">2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevő, Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartott a fenti címmel. Nem az elhangzottakat szeretném ismertetni, sem állást foglalni a témában, inkább néhány kiragadott gondolatot írnék le, további gondolatébresztőnek.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Mielőtt megbotránkoznátok figyelmetekbe ajánlom az összejövetel hanganyagát, melyet <a href=\"http://www.egyhazestarsadalom.hu/lehet-e/ki-irja-a-tortenelmet-hangfelvetelek/\" target=\"_blank\">erre a linkre kattintva</a> hallgathattok meg, ha esetleg ez vagy az felkeltette az érdeklődéseteket, vagy nem értelmes az egyébként némileg átszerkesztett anyag.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Horányi Özséb</strong>: <span style=\"color: #333399;\">Az antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan, olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól. Aki ezt másképp gondolja, előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit. Ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet. Arról van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad, megosztó témákban nyilvánosan megszólalni. Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (<a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Habermas\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Habermas</span></a>) elismerni.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignright size-medium wp-image-1408\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Romsics Ignác\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6946_1-200x300.jpg\" alt=\"\" width=\"200\" height=\"300\" />Romsics Ignác</strong>: <span style=\"color: #993366;\">Ki írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákról különböző interpretációk.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Van kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</span></a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Vannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociológus  és egyszerűen kijelent valamit és punktum. Akkor a történész elgondolkodhat azon, hogy ki írja a történelmet, ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben fogható fel, és ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre, ami helytelen. Természetes, hogy egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál: az egyén, az irodalom, a kultúra, a társadalom szempontjából. Ha ezek közül a saját, személyes, legfőbb szempontunkat emeljük ki, és abszolutizáljuk, akkor nem történetírást művelünk.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignleft size-medium wp-image-1410\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Szále László és Gombár Csaba\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6949-199x300.jpg\" alt=\"\" width=\"199\" height=\"300\" />Szále László</strong>: <span style=\"color: #333399;\">A sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Nem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég, vagy ha éget az izzó piszkavas), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">kognitív disszonanciát</span></a>.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A hitvitákban, és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel történő lejáratása.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Csak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket, nem pedig eltávolítja.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Az emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, hogy megerősítse álláspontját. Árnyalni, nem tud és nem is akar, ez a vita diszfunkcionálissá váló jele.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Totális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük elé neki - az eredmény ugyanaz. Van-e esélyünk? Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Romsics Ignác</strong>: <span style=\"color: #333399;\">Akármennyire túlburjánzik a <a href=\"http://members.upc.hu/neumer.katalin/identitas/Nemzet,%20kollektiv%20emlekezet.pdf\" target=\"_blank\">public history</a>, nekem és a történelemtanároknak ki kell állnunk a diákok elé, ahol nem mondhatjuk el tízmillió magyar történetét, hanem valami olyan elfogadott tudást kell átadni, melyben a professzionális történészek megegyeznek.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">A 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott. Miért állt elő ez a rendkívül érzékeny, frusztrált helyzet a 20. századi történelmi vitákkal kapcsolatban? Azért, mert Magyarországon kialakult két nagy identitáspolitikai közösség, melynek megfeleltethető két nagy politikai erő. Nagyjából a rendszerváltásnál eltakarították a szobrokat, melyekről úgy gondolták, hogy a régi emlékezetpolitika rekvizitumaiként eltakaríthatók. Az újratemetésből, Nyírőből, másokból közben keletkezett egy érzékenység, amely a történészeket be akarja sorolni ebbe vagy abba az identitáspolitikai vonalba. Az a fajta távolságtartó attitűd, melyet érvényesíteni próbáltam a munkám során, és amelyre a diákjaimat is tanítottam, ma elfogadhatatlan ezen az oldalon is, és azon az oldalon is. Azt várja mindkét oldal, hogy állj ide, ne gondolkozz, mondd azokat az egyszerű jelszavakat, amelyeket én mondok!</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignleft size-medium wp-image-1409\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Ungváry Krisztián\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6947_11-200x300.jpg\" alt=\"\" width=\"200\" height=\"300\" />Ungváry Krisztián</strong>: <span style=\"color: #333399;\">A public history olyan mint a Facebook. A Facebook-on, hogy mi válik hírré és mi nem, attól függ, hogy hányan kattintanak rá, hányan lájkolják. Hogy ki írja a történelmet, arra a válasz is hasonlóan adható: mindenki írja, az internetes és nem internetes közönség, történészek és nem történészek egyaránt. A kérdés inkább az, hogy ki tematizálja. Tematizálni az tudja, akinek erre pénze van, ez mindenütt az állam, illetve a politika.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">1990 óta <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Wass_Albert\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Vass Albertnek</span></a> 44 szobrot állítottak, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Nagy_Imre_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Nagy Imrének</span></a> 16, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Bethlen_Istv%C3%A1n_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Bethlen Istvánnak</span></a> 1,   Márainak 4 van (ebből 2 Kassán), ami elgondolkodtató, ugyanis a Vass Albert szobrokat nem helyi elmebetegek társaságai avatták fel, hanem állami pénzből mondjuk Kövér László, vagy Orbán Viktor. Ebből is látszik, hogy a tematizálás nem a public history, és nem a Vass Albert rajongók kérdése volt. Sőt a Vass Albert rajongók szerintem mesterségesen lettek megteremtve, ugyanis magától egy Vass Albert nem tudott volna létrehozni egy akkora olvasótábort, ha erre a politika jó érzékkel rá nem száll, mert van valamire egy szunnyadó igény, és van egy politikus vagy egy író, aki ezt nagyszerűen ki tudja elégíteni, sőt kettőt az egyben.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A <a href=\"http://horthy-korszak.lap.hu/\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Horthy-korszak</span></a> régen volt, és már vége van. Trianonnak (sajnos) mindaddig nincs vége, amíg a szomszédos országokban  magyar nemzetiségű emberek élnek, és őket a szomszédos országok nemzetállamot elnyomó politikája sújtja. Amíg ez a helyzet fennáll, addig (sajnos) nem mondhatjuk, hogy csupán egy neurózisról van szó, ami már teljesen elszakadt a traumától, még akkor sem, mondhatjuk, ha egyébként akik trianonoznak Magyarországon, személyükben általában semmilyen módon nem érintettek. Nem a csángó magyarok fognak idejönni Budapestre Nagyagymarország című lapot gründolni,  ami egyébként jobbikos propagandát csinál, miközben a Fidesz Magyar Polgári Párt pénzeli.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Gombár Csaba</strong>: <span style=\"color: #993366;\">A politikai korrektség egyszerűen csak arról szól, hogy ne alázzunk meg másokat, tehát ha vannak olyan kifejezések, fordulatok, megítélések, melyek csak egyszerűen sértők, ilyet nem illik használni. A polgárjogi mozgalmakban hosszú évtizedeken keresztül elérték az Egyesült Államokban, hogy a felső politikai nyilvánosságban egyszerűen nem lehet bizonyos kifejezéseket használni. Ez egyszerűen tilalmas dolog. Európa nyugati részén ha valaki ilyen értelemben hibát követ el mint politikus, annak illik lemondania. Egyébként ha valaki civilizált ember, akkor magántársaságban sem mond politikailag inkorrekt dolgokat. Tele vagyunk mindnyájan előítéletekkel, ha valamilyen önkontroll néha szóhoz jutna, az nem árt.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.uni-corvinus.hu/index.php?id=24294&amp;neptunKod=E4GIB8\" target=\"_blank\">Deák Dániel</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">Idealizmus, hogy van szaktörténelem, melynek képviselői, megfelelő apparátussal, megfelelő fórumokon kifejtik a tudományos álláspontjukat. A másik szélső pont az, hogy van személyes emlékezet. Számomra az az érdekes, ami a kettő között van. Ha erről a nagyon széles mezőről kezdünk gondolkodni, akkor kapunk választ arra, hogy ki írja a történelmet. A politikai korrektség értékeinek az elterjesztésére mai magyar társadalom nagyon rászorul, ám ez is egy távoli, szép idea. </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Meggyőződésem, hogy csak abban a folyamatban tudjuk tisztázni ezeket a fogalmakat, amikor kimondjuk őket. Ez egy összjáték, itt együtt kell gondolkodni, itt együtt kell beszélni, együtt kell kommunikálni, és ebből, ha jóakaratú emberek találkoznak, majd valami összejön. </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Ha nem tudunk megbirkózni a görcsökkel, traumákkal, akkor nem az értelmes problémák megoldásának feszülünk, hanem csak az elfojtás marad. Az elfojtásnak mi az eredménye? A salak. Olyan salak, mint a bűnbak képzés. Olyan salak, mint az összeesküvés elméletek. Tehát az a tét, hogy belecsúszunk-e a salakképző folyamatba (ahogy sajnos már eléggé benne vagyunk), vagy pedig valami értelmesebb, az emberhez méltóbb formát találunk közbeszédhez. Ehhez beszélni kell, beszélni, beszélni, ahogy <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Michel_Foucault\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Foucault</span></a> mondja, mert csak a beszédben jelennek meg aztán azok a lehetőségek, sokszor parányi ki esély, amikor aztán valahogy a humánus értékekre tekintettel összetalálkozhatnak emberek. A tét nagy, el is bukhatunk, remélem nem ezt fogjuk tenni. </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.mpta.hu/n/cvt/topolanszky.inc.html?KeepThis=true&amp;TB_iframe=true&amp;height=500&amp;width=600\" target=\"_blank\">Topolánszky Ákos</a></strong>: <span style=\"color: #993366;\">Bennem semmifajta igény nincs senkinek a démonizálására, sem heroizálásra, az nem értelmiségi magatartás. Az értelmiségi magatartás az, amikor valakinek az életművét kritikus barátként tekintjük a lehető legnagyobb jóindulattal, de a megfelelő kritikai apparátussal.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Probléma, ha egy szociológiai tényt, vagy annak látszó tárgyat etnikai karakterrel ruházunk fel. Ilyenkor az értelmiségi óvakodjon és lépjen egy picit hátrább, mert ez intellektuálisan nagyon igénytelen megoldás, a nagy, komplikált valóság egyfajta leegyszerűsítéseként írható le.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Megyesi György</strong>(?): <span style=\"color: #993366;\">A normális önismeret a normális cselekvés alapja. Az önismeret elidegeníthetetlen, vagy megkerülhetetlen része a történelemről való reális gondolkodás, a reális tudat... Kérdés, hogy a megalapozott tudásból, hogy lesz a társadalom önképe? A két szint között van egy nagy szakadék, amit valahogy át kellene hidalni. </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Darányi András</strong>(?): <span style=\"color: #333399;\">A politikai korrektség nagyon fontos mert nevelhet bennünket az egymás felé való respektusban. Egy szerencsétlenül megfogalmazott mondatot lehet bunkóként használni. A rasszista, antiszemita, antiroma kifejezés szintén használható bunkóként, de ez nem azt jelenti, hogy nincs antiszemitizmus, nincs rasszizmus. Valakinek egy rossz beszólását amit meggondolatlanul tett, vagy évekkel ezelőtt egy könyvbe beinkorporált, felvetni olyan helyzetben, ahol a magyarságot ez rossz színben tünteti fel, nem a politikai korrektség, hanem annak ellenkezője. Mindent fel lehet most politikailag használni, még egy félrecsúszott mondatot is.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Füzéki Bálin</strong>(?): Két jelese a magyar értelmiségi elitnek, Kertész Imre és Konrád György ma Németországban él. Konrád György tengliző embernek nevezi magát Németország és Magyarország között, jelezvén ezzel, hogy legalább olyan jól érzi magát ott, mint itt. Hogy jutottunk el odáig, hogy azok az emberek, akik a logika minden szabálya szerint, még a tekintetüket is elfordítanák Németországról, most jobban érzik magukat ott, mint itt. A jobboldali szélsőségek sokkal erősebbek itt, mint ott. A kérdés továbbgondolva talán az, hogy akik írják a történelmet, nem csinálják-e?</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Egyelőre ennyit ajánlónak, JA</p>', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision-19', '', '', '2012-12-01 12:43:54', '2012-12-01 11:43:54', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision-19/', 0, 'revision', '', 0),
(1415, 19, '2012-12-01 12:49:16', '2012-12-01 11:49:16', '<p style=\"text-align: justify;\">2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevő, Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartott a fenti címmel. Nem az elhangzottakat szeretném ismertetni, sem állást foglalni a témában, inkább néhány kiragadott gondolatot írnék le, további gondolatébresztőnek.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">[box] Mielőtt megbotránkoznátok figyelmetekbe ajánlom az összejövetel hanganyagát, melyet erre a linkre kattintva hallgathattok meg, ha esetleg ez vagy az felkeltette az érdeklődéseteket, vagy nem értelmes az egyébként némileg átszerkesztett anyag.[/box]</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Horányi Özséb</strong>: <span style=\"color: #333399;\">Az antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan, olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól. Aki ezt másképp gondolja, előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit. Ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet. Arról van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad, megosztó témákban nyilvánosan megszólalni. Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (<a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Habermas\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Habermas</span></a>) elismerni.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignright size-medium wp-image-1408\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Romsics Ignác\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6946_1-200x300.jpg\" alt=\"\" width=\"200\" height=\"300\" />Romsics Ignác</strong>: <span style=\"color: #993366;\">Ki írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákról különböző interpretációk.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Van kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</span></a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Vannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociológus  és egyszerűen kijelent valamit és punktum. Akkor a történész elgondolkodhat azon, hogy ki írja a történelmet, ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben fogható fel, és ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre, ami helytelen. Természetes, hogy egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál: az egyén, az irodalom, a kultúra, a társadalom szempontjából. Ha ezek közül a saját, személyes, legfőbb szempontunkat emeljük ki, és abszolutizáljuk, akkor nem történetírást művelünk.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignleft size-medium wp-image-1410\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Szále László és Gombár Csaba\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6949-199x300.jpg\" alt=\"\" width=\"199\" height=\"300\" />Szále László</strong>: <span style=\"color: #333399;\">A sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Nem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég, vagy ha éget az izzó piszkavas), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">kognitív disszonanciát</span></a>.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A hitvitákban, és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel történő lejáratása.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Csak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket, nem pedig eltávolítja.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Az emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, hogy megerősítse álláspontját. Árnyalni, nem tud és nem is akar, ez a vita diszfunkcionálissá váló jele.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Totális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük elé neki - az eredmény ugyanaz. Van-e esélyünk? Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Romsics Ignác</strong>: <span style=\"color: #333399;\">Akármennyire túlburjánzik a <a href=\"http://members.upc.hu/neumer.katalin/identitas/Nemzet,%20kollektiv%20emlekezet.pdf\" target=\"_blank\">public history</a>, nekem és a történelemtanároknak ki kell állnunk a diákok elé, ahol nem mondhatjuk el tízmillió magyar történetét, hanem valami olyan elfogadott tudást kell átadni, melyben a professzionális történészek megegyeznek.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">A 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott. Miért állt elő ez a rendkívül érzékeny, frusztrált helyzet a 20. századi történelmi vitákkal kapcsolatban? Azért, mert Magyarországon kialakult két nagy identitáspolitikai közösség, melynek megfeleltethető két nagy politikai erő. Nagyjából a rendszerváltásnál eltakarították a szobrokat, melyekről úgy gondolták, hogy a régi emlékezetpolitika rekvizitumaiként eltakaríthatók. Az újratemetésből, Nyírőből, másokból közben keletkezett egy érzékenység, amely a történészeket be akarja sorolni ebbe vagy abba az identitáspolitikai vonalba. Az a fajta távolságtartó attitűd, melyet érvényesíteni próbáltam a munkám során, és amelyre a diákjaimat is tanítottam, ma elfogadhatatlan ezen az oldalon is, és azon az oldalon is. Azt várja mindkét oldal, hogy állj ide, ne gondolkozz, mondd azokat az egyszerű jelszavakat, amelyeket én mondok!</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignleft size-medium wp-image-1409\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Ungváry Krisztián\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6947_11-200x300.jpg\" alt=\"\" width=\"200\" height=\"300\" />Ungváry Krisztián</strong>: <span style=\"color: #333399;\">A public history olyan mint a Facebook. A Facebook-on, hogy mi válik hírré és mi nem, attól függ, hogy hányan kattintanak rá, hányan lájkolják. Hogy ki írja a történelmet, arra a válasz is hasonlóan adható: mindenki írja, az internetes és nem internetes közönség, történészek és nem történészek egyaránt. A kérdés inkább az, hogy ki tematizálja. Tematizálni az tudja, akinek erre pénze van, ez mindenütt az állam, illetve a politika.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">1990 óta <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Wass_Albert\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Vass Albertnek</span></a> 44 szobrot állítottak, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Nagy_Imre_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Nagy Imrének</span></a> 16, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Bethlen_Istv%C3%A1n_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Bethlen Istvánnak</span></a> 1,   Márainak 4 van (ebből 2 Kassán), ami elgondolkodtató, ugyanis a Vass Albert szobrokat nem helyi elmebetegek társaságai avatták fel, hanem állami pénzből mondjuk Kövér László, vagy Orbán Viktor. Ebből is látszik, hogy a tematizálás nem a public history, és nem a Vass Albert rajongók kérdése volt. Sőt a Vass Albert rajongók szerintem mesterségesen lettek megteremtve, ugyanis magától egy Vass Albert nem tudott volna létrehozni egy akkora olvasótábort, ha erre a politika jó érzékkel rá nem száll, mert van valamire egy szunnyadó igény, és van egy politikus vagy egy író, aki ezt nagyszerűen ki tudja elégíteni, sőt kettőt az egyben.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A <a href=\"http://horthy-korszak.lap.hu/\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Horthy-korszak</span></a> régen volt, és már vége van. Trianonnak (sajnos) mindaddig nincs vége, amíg a szomszédos országokban  magyar nemzetiségű emberek élnek, és őket a szomszédos országok nemzetállamot elnyomó politikája sújtja. Amíg ez a helyzet fennáll, addig (sajnos) nem mondhatjuk, hogy csupán egy neurózisról van szó, ami már teljesen elszakadt a traumától, még akkor sem, mondhatjuk, ha egyébként akik trianonoznak Magyarországon, személyükben általában semmilyen módon nem érintettek. Nem a csángó magyarok fognak idejönni Budapestre Nagyagymarország című lapot gründolni,  ami egyébként jobbikos propagandát csinál, miközben a Fidesz Magyar Polgári Párt pénzeli.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Gombár Csaba</strong>: <span style=\"color: #993366;\">A politikai korrektség egyszerűen csak arról szól, hogy ne alázzunk meg másokat, tehát ha vannak olyan kifejezések, fordulatok, megítélések, melyek csak egyszerűen sértők, ilyet nem illik használni. A polgárjogi mozgalmakban hosszú évtizedeken keresztül elérték az Egyesült Államokban, hogy a felső politikai nyilvánosságban egyszerűen nem lehet bizonyos kifejezéseket használni. Ez egyszerűen tilalmas dolog. Európa nyugati részén ha valaki ilyen értelemben hibát követ el mint politikus, annak illik lemondania. Egyébként ha valaki civilizált ember, akkor magántársaságban sem mond politikailag inkorrekt dolgokat. Tele vagyunk mindnyájan előítéletekkel, ha valamilyen önkontroll néha szóhoz jutna, az nem árt.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.uni-corvinus.hu/index.php?id=24294&amp;neptunKod=E4GIB8\" target=\"_blank\">Deák Dániel</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">Idealizmus, hogy van szaktörténelem, melynek képviselői, megfelelő apparátussal, megfelelő fórumokon kifejtik a tudományos álláspontjukat. A másik szélső pont az, hogy van személyes emlékezet. Számomra az az érdekes, ami a kettő között van. Ha erről a nagyon széles mezőről kezdünk gondolkodni, akkor kapunk választ arra, hogy ki írja a történelmet. A politikai korrektség értékeinek az elterjesztésére mai magyar társadalom nagyon rászorul, ám ez is egy távoli, szép idea. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Meggyőződésem, hogy csak abban a folyamatban tudjuk tisztázni ezeket a fogalmakat, amikor kimondjuk őket. Ez egy összjáték, itt együtt kell gondolkodni, itt együtt kell beszélni, együtt kell kommunikálni, és ebből, ha jóakaratú emberek találkoznak, majd valami összejön. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Ha nem tudunk megbirkózni a görcsökkel, traumákkal, akkor nem az értelmes problémák megoldásának feszülünk, hanem csak az elfojtás marad. Az elfojtásnak mi az eredménye? A salak. Olyan salak, mint a bűnbak képzés. Olyan salak, mint az összeesküvés elméletek. Tehát az a tét, hogy belecsúszunk-e a salakképző folyamatba (ahogy sajnos már eléggé benne vagyunk), vagy pedig valami értelmesebb, az emberhez méltóbb formát találunk közbeszédhez. Ehhez beszélni kell, beszélni, beszélni, ahogy <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Michel_Foucault\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Foucault</span></a> mondja, mert csak a beszédben jelennek meg aztán azok a lehetőségek, sokszor parányi ki esély, amikor aztán valahogy a humánus értékekre tekintettel összetalálkozhatnak emberek. A tét nagy, el is bukhatunk, remélem nem ezt fogjuk tenni. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.mpta.hu/n/cvt/topolanszky.inc.html?KeepThis=true&amp;TB_iframe=true&amp;height=500&amp;width=600\" target=\"_blank\">Topolánszky Ákos</a></strong>: <span style=\"color: #993366;\">Bennem semmifajta igény nincs senkinek a démonizálására, sem heroizálásra, az nem értelmiségi magatartás. Az értelmiségi magatartás az, amikor valakinek az életművét kritikus barátként tekintjük a lehető legnagyobb jóindulattal, de a megfelelő kritikai apparátussal.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Probléma, ha egy szociológiai tényt, vagy annak látszó tárgyat etnikai karakterrel ruházunk fel. Ilyenkor az értelmiségi óvakodjon és lépjen egy picit hátrább, mert ez intellektuálisan nagyon igénytelen megoldás, a nagy, komplikált valóság egyfajta leegyszerűsítéseként írható le.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Megyesi György</strong>(?): <span style=\"color: #993366;\">A normális önismeret a normális cselekvés alapja. Az önismeret elidegeníthetetlen, vagy megkerülhetetlen része a történelemről való reális gondolkodás, a reális tudat... Kérdés, hogy a megalapozott tudásból, hogy lesz a társadalom önképe? A két szint között van egy nagy szakadék, amit valahogy át kellene hidalni. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Darányi András</strong>(?): <span style=\"color: #333399;\">A politikai korrektség nagyon fontos mert nevelhet bennünket az egymás felé való respektusban. Egy szerencsétlenül megfogalmazott mondatot lehet bunkóként használni. A rasszista, antiszemita, antiroma kifejezés szintén használható bunkóként, de ez nem azt jelenti, hogy nincs antiszemitizmus, nincs rasszizmus. Valakinek egy rossz beszólását amit meggondolatlanul tett, vagy évekkel ezelőtt egy könyvbe beinkorporált, felvetni olyan helyzetben, ahol a magyarságot ez rossz színben tünteti fel, nem a politikai korrektség, hanem annak ellenkezője. Mindent fel lehet most politikailag használni, még egy félrecsúszott mondatot is.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Füzéki Bálin</strong>(?): Két jelese a magyar értelmiségi elitnek, Kertész Imre és Konrád György ma Németországban él. Konrád György tengliző embernek nevezi magát Németország és Magyarország között, jelezvén ezzel, hogy legalább olyan jól érzi magát ott, mint itt. Hogy jutottunk el odáig, hogy azok az emberek, akik a logika minden szabálya szerint, még a tekintetüket is elfordítanák Németországról, most jobban érzik magukat ott, mint itt. A jobboldali szélsőségek sokkal erősebbek itt, mint ott. A kérdés továbbgondolva talán az, hogy akik írják a történelmet, nem csinálják-e?</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Egyelőre ennyit ajánlónak, JA</p>', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision-21', '', '', '2012-12-01 12:49:16', '2012-12-01 11:49:16', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision-21/', 0, 'revision', '', 0),
(1414, 19, '2012-12-01 12:47:05', '2012-12-01 11:47:05', '<p style=\"text-align: justify;\">2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevő, Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartott a fenti címmel. Nem az elhangzottakat szeretném ismertetni, sem állást foglalni a témában, inkább néhány kiragadott gondolatot írnék le, további gondolatébresztőnek.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Mielőtt megbotránkoznátok figyelmetekbe ajánlom az összejövetel hanganyagát, melyet <a href=\"http://www.egyhazestarsadalom.hu/lehet-e/ki-irja-a-tortenelmet-hangfelvetelek/\" target=\"_blank\">erre a linkre kattintva</a> hallgathattok meg, ha esetleg ez vagy az felkeltette az érdeklődéseteket, vagy nem értelmes az egyébként némileg átszerkesztett anyag.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Horányi Özséb</strong>: <span style=\"color: #333399;\">Az antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan, olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól. Aki ezt másképp gondolja, előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit. Ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet. Arról van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad, megosztó témákban nyilvánosan megszólalni. Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (<a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Habermas\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Habermas</span></a>) elismerni.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignright size-medium wp-image-1408\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Romsics Ignác\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6946_1-200x300.jpg\" alt=\"\" width=\"200\" height=\"300\" />Romsics Ignác</strong>: <span style=\"color: #993366;\">Ki írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákról különböző interpretációk.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Van kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</span></a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Vannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociológus  és egyszerűen kijelent valamit és punktum. Akkor a történész elgondolkodhat azon, hogy ki írja a történelmet, ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben fogható fel, és ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre, ami helytelen. Természetes, hogy egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál: az egyén, az irodalom, a kultúra, a társadalom szempontjából. Ha ezek közül a saját, személyes, legfőbb szempontunkat emeljük ki, és abszolutizáljuk, akkor nem történetírást művelünk.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignleft size-medium wp-image-1410\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Szále László és Gombár Csaba\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6949-199x300.jpg\" alt=\"\" width=\"199\" height=\"300\" />Szále László</strong>: <span style=\"color: #333399;\">A sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Nem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég, vagy ha éget az izzó piszkavas), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">kognitív disszonanciát</span></a>.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A hitvitákban, és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel történő lejáratása.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Csak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket, nem pedig eltávolítja.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Az emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, hogy megerősítse álláspontját. Árnyalni, nem tud és nem is akar, ez a vita diszfunkcionálissá váló jele.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Totális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük elé neki - az eredmény ugyanaz. Van-e esélyünk? Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Romsics Ignác</strong>: <span style=\"color: #333399;\">Akármennyire túlburjánzik a <a href=\"http://members.upc.hu/neumer.katalin/identitas/Nemzet,%20kollektiv%20emlekezet.pdf\" target=\"_blank\">public history</a>, nekem és a történelemtanároknak ki kell állnunk a diákok elé, ahol nem mondhatjuk el tízmillió magyar történetét, hanem valami olyan elfogadott tudást kell átadni, melyben a professzionális történészek megegyeznek.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">A 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott. Miért állt elő ez a rendkívül érzékeny, frusztrált helyzet a 20. századi történelmi vitákkal kapcsolatban? Azért, mert Magyarországon kialakult két nagy identitáspolitikai közösség, melynek megfeleltethető két nagy politikai erő. Nagyjából a rendszerváltásnál eltakarították a szobrokat, melyekről úgy gondolták, hogy a régi emlékezetpolitika rekvizitumaiként eltakaríthatók. Az újratemetésből, Nyírőből, másokból közben keletkezett egy érzékenység, amely a történészeket be akarja sorolni ebbe vagy abba az identitáspolitikai vonalba. Az a fajta távolságtartó attitűd, melyet érvényesíteni próbáltam a munkám során, és amelyre a diákjaimat is tanítottam, ma elfogadhatatlan ezen az oldalon is, és azon az oldalon is. Azt várja mindkét oldal, hogy állj ide, ne gondolkozz, mondd azokat az egyszerű jelszavakat, amelyeket én mondok!</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignleft size-medium wp-image-1409\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Ungváry Krisztián\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6947_11-200x300.jpg\" alt=\"\" width=\"200\" height=\"300\" />Ungváry Krisztián</strong>: <span style=\"color: #333399;\">A public history olyan mint a Facebook. A Facebook-on, hogy mi válik hírré és mi nem, attól függ, hogy hányan kattintanak rá, hányan lájkolják. Hogy ki írja a történelmet, arra a válasz is hasonlóan adható: mindenki írja, az internetes és nem internetes közönség, történészek és nem történészek egyaránt. A kérdés inkább az, hogy ki tematizálja. Tematizálni az tudja, akinek erre pénze van, ez mindenütt az állam, illetve a politika.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">1990 óta <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Wass_Albert\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Vass Albertnek</span></a> 44 szobrot állítottak, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Nagy_Imre_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Nagy Imrének</span></a> 16, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Bethlen_Istv%C3%A1n_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Bethlen Istvánnak</span></a> 1,   Márainak 4 van (ebből 2 Kassán), ami elgondolkodtató, ugyanis a Vass Albert szobrokat nem helyi elmebetegek társaságai avatták fel, hanem állami pénzből mondjuk Kövér László, vagy Orbán Viktor. Ebből is látszik, hogy a tematizálás nem a public history, és nem a Vass Albert rajongók kérdése volt. Sőt a Vass Albert rajongók szerintem mesterségesen lettek megteremtve, ugyanis magától egy Vass Albert nem tudott volna létrehozni egy akkora olvasótábort, ha erre a politika jó érzékkel rá nem száll, mert van valamire egy szunnyadó igény, és van egy politikus vagy egy író, aki ezt nagyszerűen ki tudja elégíteni, sőt kettőt az egyben.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A <a href=\"http://horthy-korszak.lap.hu/\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Horthy-korszak</span></a> régen volt, és már vége van. Trianonnak (sajnos) mindaddig nincs vége, amíg a szomszédos országokban  magyar nemzetiségű emberek élnek, és őket a szomszédos országok nemzetállamot elnyomó politikája sújtja. Amíg ez a helyzet fennáll, addig (sajnos) nem mondhatjuk, hogy csupán egy neurózisról van szó, ami már teljesen elszakadt a traumától, még akkor sem, mondhatjuk, ha egyébként akik trianonoznak Magyarországon, személyükben általában semmilyen módon nem érintettek. Nem a csángó magyarok fognak idejönni Budapestre Nagyagymarország című lapot gründolni,  ami egyébként jobbikos propagandát csinál, miközben a Fidesz Magyar Polgári Párt pénzeli.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Gombár Csaba</strong>: <span style=\"color: #993366;\">A politikai korrektség egyszerűen csak arról szól, hogy ne alázzunk meg másokat, tehát ha vannak olyan kifejezések, fordulatok, megítélések, melyek csak egyszerűen sértők, ilyet nem illik használni. A polgárjogi mozgalmakban hosszú évtizedeken keresztül elérték az Egyesült Államokban, hogy a felső politikai nyilvánosságban egyszerűen nem lehet bizonyos kifejezéseket használni. Ez egyszerűen tilalmas dolog. Európa nyugati részén ha valaki ilyen értelemben hibát követ el mint politikus, annak illik lemondania. Egyébként ha valaki civilizált ember, akkor magántársaságban sem mond politikailag inkorrekt dolgokat. Tele vagyunk mindnyájan előítéletekkel, ha valamilyen önkontroll néha szóhoz jutna, az nem árt.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.uni-corvinus.hu/index.php?id=24294&amp;neptunKod=E4GIB8\" target=\"_blank\">Deák Dániel</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">Idealizmus, hogy van szaktörténelem, melynek képviselői, megfelelő apparátussal, megfelelő fórumokon kifejtik a tudományos álláspontjukat. A másik szélső pont az, hogy van személyes emlékezet. Számomra az az érdekes, ami a kettő között van. Ha erről a nagyon széles mezőről kezdünk gondolkodni, akkor kapunk választ arra, hogy ki írja a történelmet. A politikai korrektség értékeinek az elterjesztésére mai magyar társadalom nagyon rászorul, ám ez is egy távoli, szép idea. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Meggyőződésem, hogy csak abban a folyamatban tudjuk tisztázni ezeket a fogalmakat, amikor kimondjuk őket. Ez egy összjáték, itt együtt kell gondolkodni, itt együtt kell beszélni, együtt kell kommunikálni, és ebből, ha jóakaratú emberek találkoznak, majd valami összejön. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Ha nem tudunk megbirkózni a görcsökkel, traumákkal, akkor nem az értelmes problémák megoldásának feszülünk, hanem csak az elfojtás marad. Az elfojtásnak mi az eredménye? A salak. Olyan salak, mint a bűnbak képzés. Olyan salak, mint az összeesküvés elméletek. Tehát az a tét, hogy belecsúszunk-e a salakképző folyamatba (ahogy sajnos már eléggé benne vagyunk), vagy pedig valami értelmesebb, az emberhez méltóbb formát találunk közbeszédhez. Ehhez beszélni kell, beszélni, beszélni, ahogy <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Michel_Foucault\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Foucault</span></a> mondja, mert csak a beszédben jelennek meg aztán azok a lehetőségek, sokszor parányi ki esély, amikor aztán valahogy a humánus értékekre tekintettel összetalálkozhatnak emberek. A tét nagy, el is bukhatunk, remélem nem ezt fogjuk tenni. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.mpta.hu/n/cvt/topolanszky.inc.html?KeepThis=true&amp;TB_iframe=true&amp;height=500&amp;width=600\" target=\"_blank\">Topolánszky Ákos</a></strong>: <span style=\"color: #993366;\">Bennem semmifajta igény nincs senkinek a démonizálására, sem heroizálásra, az nem értelmiségi magatartás. Az értelmiségi magatartás az, amikor valakinek az életművét kritikus barátként tekintjük a lehető legnagyobb jóindulattal, de a megfelelő kritikai apparátussal.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Probléma, ha egy szociológiai tényt, vagy annak látszó tárgyat etnikai karakterrel ruházunk fel. Ilyenkor az értelmiségi óvakodjon és lépjen egy picit hátrább, mert ez intellektuálisan nagyon igénytelen megoldás, a nagy, komplikált valóság egyfajta leegyszerűsítéseként írható le.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Megyesi György</strong>(?): <span style=\"color: #993366;\">A normális önismeret a normális cselekvés alapja. Az önismeret elidegeníthetetlen, vagy megkerülhetetlen része a történelemről való reális gondolkodás, a reális tudat... Kérdés, hogy a megalapozott tudásból, hogy lesz a társadalom önképe? A két szint között van egy nagy szakadék, amit valahogy át kellene hidalni. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Darányi András</strong>(?): <span style=\"color: #333399;\">A politikai korrektség nagyon fontos mert nevelhet bennünket az egymás felé való respektusban. Egy szerencsétlenül megfogalmazott mondatot lehet bunkóként használni. A rasszista, antiszemita, antiroma kifejezés szintén használható bunkóként, de ez nem azt jelenti, hogy nincs antiszemitizmus, nincs rasszizmus. Valakinek egy rossz beszólását amit meggondolatlanul tett, vagy évekkel ezelőtt egy könyvbe beinkorporált, felvetni olyan helyzetben, ahol a magyarságot ez rossz színben tünteti fel, nem a politikai korrektség, hanem annak ellenkezője. Mindent fel lehet most politikailag használni, még egy félrecsúszott mondatot is.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Füzéki Bálin</strong>(?): Két jelese a magyar értelmiségi elitnek, Kertész Imre és Konrád György ma Németországban él. Konrád György tengliző embernek nevezi magát Németország és Magyarország között, jelezvén ezzel, hogy legalább olyan jól érzi magát ott, mint itt. Hogy jutottunk el odáig, hogy azok az emberek, akik a logika minden szabálya szerint, még a tekintetüket is elfordítanák Németországról, most jobban érzik magukat ott, mint itt. A jobboldali szélsőségek sokkal erősebbek itt, mint ott. A kérdés továbbgondolva talán az, hogy akik írják a történelmet, nem csinálják-e?</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Egyelőre ennyit ajánlónak, JA</p>', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision-20', '', '', '2012-12-01 12:47:05', '2012-12-01 11:47:05', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision-20/', 0, 'revision', '', 0);
INSERT INTO `wp_posts` (`ID`, `post_author`, `post_date`, `post_date_gmt`, `post_content`, `post_title`, `post_excerpt`, `post_status`, `comment_status`, `ping_status`, `post_password`, `post_name`, `to_ping`, `pinged`, `post_modified`, `post_modified_gmt`, `post_content_filtered`, `post_parent`, `guid`, `menu_order`, `post_type`, `post_mime_type`, `comment_count`) VALUES
(1416, 19, '2012-12-01 13:23:50', '2012-12-01 12:23:50', '<p style=\"text-align: justify;\">2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevő, Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartott a fenti címmel. Nem az elhangzottakat szeretném ismertetni, sem állást foglalni a témában, inkább néhány kiragadott gondolatot írnék le, további gondolatébresztőnek.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Mielőtt megbotránkoznátok figyelmetekbe ajánlom az összejövetel hanganyagát, melyet <a href=\"http://www.egyhazestarsadalom.hu/lehet-e/ki-irja-a-tortenelmet-hangfelvetelek/\" target=\"_blank\">erre a linkre kattintva</a> hallgathattok meg, ha esetleg ez vagy az felkeltette az érdeklődéseteket, vagy nem értelmes az egyébként némileg átszerkesztett anyag.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><a href=\"http://www.ozseb.horanyi.hu/\" target=\"_blank\"><strong>Horányi Özséb</strong></a>: <span style=\"color: #333399;\">Az antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan, olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól. Aki ezt másképp gondolja, előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit. Ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet. Arról van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad, megosztó témákban nyilvánosan megszólalni. Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (<a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Habermas\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Habermas</span></a>) elismerni.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignright size-medium wp-image-1408\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Romsics Ignác\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6946_1-200x300.jpg\" alt=\"\" width=\"200\" height=\"300\" /><a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Romsics_Ign%C3%A1c\" target=\"_blank\">Romsics Ignác</a></strong>: <span style=\"color: #993366;\">Ki írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákról különböző interpretációk.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Van kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</span></a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Vannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociológus  és egyszerűen kijelent valamit és punktum. Akkor a történész elgondolkodhat azon, hogy ki írja a történelmet, ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben fogható fel, és ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre, ami helytelen. Természetes, hogy egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál: az egyén, az irodalom, a kultúra, a társadalom szempontjából. Ha ezek közül a saját, személyes, legfőbb szempontunkat emeljük ki, és abszolutizáljuk, akkor nem történetírást művelünk.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignleft size-medium wp-image-1410\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Szále László és Gombár Csaba\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6949-199x300.jpg\" alt=\"\" width=\"199\" height=\"300\" /><a href=\"http://bmta.hu/profil/?uid=20\" target=\"_blank\">Szále László</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">A sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Nem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég, vagy ha éget az izzó piszkavas), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">kognitív disszonanciát</span></a>.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A hitvitákban, és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel történő lejáratása.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Csak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket, nem pedig eltávolítja.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Az emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, hogy megerősítse álláspontját. Árnyalni, nem tud és nem is akar, ez a vita diszfunkcionálissá válásának jele.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Totális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük el - az eredmény ugyanaz. Van-e esélyünk? Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Romsics Ignác</strong>: <span style=\"color: #333399;\">Akármennyire túlburjánzik a <a href=\"http://members.upc.hu/neumer.katalin/identitas/Nemzet,%20kollektiv%20emlekezet.pdf\" target=\"_blank\">public history</a>, nekem és a történelemtanároknak ki kell állnunk a diákok elé, ahol nem mondhatjuk el tízmillió magyar történetét, hanem valami olyan elfogadott tudást kell átadni, melyben a professzionális történészek megegyeznek.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">A 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott. Miért állt elő ez a rendkívül érzékeny, frusztrált helyzet a 20. századi történelmi vitákkal kapcsolatban? Azért, mert Magyarországon kialakult két nagy identitáspolitikai közösség, melynek megfeleltethető két nagy politikai erő. Nagyjából a rendszerváltásnál eltakarították a szobrokat, melyekről úgy gondolták, hogy a régi emlékezetpolitika rekvizitumaiként eltakaríthatók. Az újratemetésből, Nyírőből, másokból közben keletkezett egy érzékenység, amely a történészeket be akarja sorolni ebbe vagy abba az identitáspolitikai vonalba. Az a fajta távolságtartó attitűd, melyet érvényesíteni próbáltam a munkám során, és amelyre a diákjaimat is tanítottam, ma elfogadhatatlan ezen az oldalon is, és azon az oldalon is. Azt várja mindkét oldal, hogy állj ide, ne gondolkozz, mondd azokat az egyszerű jelszavakat, amelyeket én mondok!</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignleft size-medium wp-image-1409\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Ungváry Krisztián\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6947_11-200x300.jpg\" alt=\"\" width=\"200\" height=\"300\" /><a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Ungv%C3%A1ry_Kriszti%C3%A1n\" target=\"_blank\">Ungváry Krisztián</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">A public history olyan mint a Facebook. A Facebook-on, hogy mi válik hírré és mi nem, attól függ, hogy hányan kattintanak rá, hányan lájkolják. Hogy ki írja a történelmet, arra a válasz is hasonlóan adható: mindenki írja, az internetes és nem internetes közönség, történészek és nem történészek egyaránt. A kérdés inkább az, hogy ki tematizálja. Tematizálni az tudja, akinek erre pénze van, ez mindenütt az állam, illetve a politika.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">1990 óta <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Wass_Albert\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Vass Albertnek</span></a> 44 szobrot állítottak, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Nagy_Imre_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Nagy Imrének</span></a> 16, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Bethlen_Istv%C3%A1n_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Bethlen Istvánnak</span></a> 1,   Márainak 4 van (ebből 2 Kassán), ami elgondolkodtató, ugyanis a Vass Albert szobrokat nem helyi elmebetegek társaságai avatták fel, hanem állami pénzből mondjuk Kövér László, vagy Orbán Viktor. Ebből is látszik, hogy a tematizálás nem a public history, és nem a Vass Albert rajongók kérdése volt. Sőt a Vass Albert rajongók szerintem mesterségesen lettek megteremtve, ugyanis magától egy Vass Albert nem tudott volna létrehozni egy akkora olvasótábort, ha erre a politika jó érzékkel rá nem száll, mert van valamire egy szunnyadó igény, és van egy politikus vagy egy író, aki ezt nagyszerűen ki tudja elégíteni, sőt kettőt az egyben.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A <a href=\"http://horthy-korszak.lap.hu/\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Horthy-korszak</span></a> régen volt, és már vége van. Trianonnak (sajnos) mindaddig nincs vége, amíg a szomszédos országokban  magyar nemzetiségű emberek élnek, és őket a szomszédos országok nemzetállamot elnyomó politikája sújtja. Amíg ez a helyzet fennáll, addig (sajnos) nem mondhatjuk, hogy csupán egy neurózisról van szó, ami már teljesen elszakadt a traumától, még akkor sem, mondhatjuk, ha egyébként akik trianonoznak Magyarországon, személyükben általában semmilyen módon nem érintettek. Nem a csángó magyarok fognak idejönni Budapestre Nagyagymarország című lapot gründolni,  ami egyébként jobbikos propagandát csinál, miközben a Fidesz Magyar Polgári Párt pénzeli.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Gombár Csaba</strong>: <span style=\"color: #993366;\">A politikai korrektség egyszerűen csak arról szól, hogy ne alázzunk meg másokat, tehát ha vannak olyan kifejezések, fordulatok, megítélések, melyek csak egyszerűen sértők, ilyet nem illik használni. A polgárjogi mozgalmakban hosszú évtizedeken keresztül elérték az Egyesült Államokban, hogy a felső politikai nyilvánosságban nem lehet bizonyos kifejezéseket használni. Ez egyszerűen tilalmas dolog. Európa nyugati részén ha valaki ilyen értelemben hibát követ el mint politikus, annak illik lemondania. Egyébként ha valaki civilizált ember, akkor magántársaságban sem mond politikailag inkorrekt dolgokat. Tele vagyunk mindnyájan előítéletekkel, ha valamilyen önkontroll néha szóhoz jutna, az nem ártana.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.uni-corvinus.hu/index.php?id=24294&amp;neptunKod=E4GIB8\" target=\"_blank\">Deák Dániel</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">Idealizmus, hogy van szaktörténelem, melynek képviselői, megfelelő apparátussal, megfelelő fórumokon kifejtik a tudományos álláspontjukat. Hasonló idealizmus, hogy van személyes emlékezet. Számomra az az érdekes, ami a kettő között van. Ha erről a nagyon széles mezőről kezdünk gondolkodni, akkor kapunk választ arra, hogy ki írja a történelmet. A politikai korrektség értékeinek az elterjesztésére mai magyar társadalom nagyon rászorul, ám ez is egy távoli, szép idea. </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Meggyőződésem, hogy csak abban a folyamatban tudjuk tisztázni ezeket a fogalmakat, amikor kimondjuk őket. Ez egy összjáték, itt együtt kell gondolkodni, itt együtt kell beszélni, együtt kell kommunikálni, és ebből, ha jóakaratú emberek találkoznak, majd valami összejön. </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Ha nem tudunk megbirkózni a görcsökkel, traumákkal, akkor nem az értelmes problémák megoldásának feszülünk, hanem csak az elfojtás marad. Az elfojtásnak mi az eredménye? A salak. Olyan salak, mint a bűnbak képzés. Olyan salak, mint az összeesküvés elméletek. Tehát az a tét, hogy belecsúszunk-e a salakképző folyamatba (ahogy sajnos már eléggé benne vagyunk), vagy pedig valami értelmesebb, az emberhez méltóbb formát találunk közbeszédhez. Ehhez beszélni kell, beszélni, beszélni, ahogy <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Michel_Foucault\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Foucault</span></a> mondja, mert csak a beszédben jelennek meg aztán azok a lehetőségek, sokszor parányi kis esély, amikor aztán valahogy a humánus értékekre tekintettel összetalálkozhatnak emberek. A tét nagy, el is bukhatunk, remélem nem ezt fogjuk tenni. </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.mpta.hu/n/cvt/topolanszky.inc.html?KeepThis=true&amp;TB_iframe=true&amp;height=500&amp;width=600\" target=\"_blank\">Topolánszky Ákos</a></strong>: <span style=\"color: #993366;\">Bennem semmifajta igény nincs senkinek a démonizálására, sem heroizálásra, az nem értelmiségi magatartás. Az értelmiségi magatartás az, amikor valakinek az életművét kritikus barátként tekintjük a lehető legnagyobb jóindulattal, de a megfelelő kritikai apparátussal.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Probléma, ha egy szociológiai tényt, vagy annak látszó tárgyat etnikai karakterrel ruházunk fel. Ilyenkor az értelmiségi óvakodjon és lépjen egy picit hátrább, mert ez intellektuálisan nagyon igénytelen megoldás, a nagy, komplikált valóság egyfajta leegyszerűsítéseként írható le.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Megyesi György</strong>(?): <span style=\"color: #993366;\">A normális önismeret a normális cselekvés alapja. Az önismeret elidegeníthetetlen, vagy megkerülhetetlen része a történelemről való reális gondolkodás, a reális tudat... Kérdés, hogy a megalapozott tudásból, hogy lesz a társadalom önképe? A két szint között nagy szakadék van, amit valahogy át kellene hidalni. </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Darányi András</strong>(?): <span style=\"color: #333399;\">A politikai korrektség nagyon fontos mert nevelhet bennünket az egymás felé való respektusban. Egy szerencsétlenül megfogalmazott mondatot lehet bunkóként használni. A rasszista, antiszemita, antiroma kifejezés szintén használható bunkóként. Ez nem azt jelenti, hogy nincs antiszemitizmus, nincs rasszizmus. Valakinek egy rossz beszólását amit meggondolatlanul tett, vagy évekkel ezelőtt egy könyvbe beinkorporált, felvetni olyan helyzetben, ahol a magyarságot ez rossz színben tünteti fel, nem politikai korrektség, hanem annak ellenkezője. Mindent fel lehet most politikailag használni, még egy félrecsúszott mondatot is.</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Füzéki Bálint</strong>(?): <span style=\"color: #993366;\">Két jelese a magyar értelmiségi elitnek, Kertész Imre és Konrád György ma Németországban él. Konrád György tengliző embernek nevezi magát Németország és Magyarország között, jelezvén ezzel, hogy legalább olyan jól érzi magát ott, mint itt. Hogy jutottunk el odáig, hogy azok az emberek, akik a logika minden szabálya szerint, még a tekintetüket is elfordítanák Németországról, most jobban érzik magukat ott, mint itt? A jobboldali szélsőségek sokkal erősebbek itt, mint ott. A kérdés továbbgondolva talán az, hogy akik írják a történelmet, nem csinálják-e?</span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Egyelőre ennyit ajánlónak, JA</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"></p>', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-autosave', '', '', '2012-12-01 13:23:50', '2012-12-01 12:23:50', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-autosave/', 0, 'revision', '', 0),
(1417, 19, '2012-12-01 12:49:59', '2012-12-01 11:49:59', '<p style=\"text-align: justify;\">2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevő, Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartott a fenti címmel. Nem az elhangzottakat szeretném ismertetni, sem állást foglalni a témában, inkább néhány kiragadott gondolatot írnék le, további gondolatébresztőnek.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">[box] Mielőtt megbotránkoznátok figyelmetekbe ajánlom az összejövetel hanganyagát, melyet erre a linkre kattintva hallgathattok meg, ha esetleg ez vagy az felkeltette az érdeklődéseteket, vagy nem értelmes az egyébként némileg átszerkesztett anyag.[/box]</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Horányi Özséb</strong>: <span style=\"color: #333399;\">Az antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan, olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól. Aki ezt másképp gondolja, előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit. Ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet. Arról van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad, megosztó témákban nyilvánosan megszólalni. Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (<a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Habermas\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Habermas</span></a>) elismerni.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignright size-medium wp-image-1408\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Romsics Ignác\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6946_1-200x300.jpg\" alt=\"\" width=\"200\" height=\"300\" />Romsics Ignác</strong>: <span style=\"color: #993366;\">Ki írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákról különböző interpretációk.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Van kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</span></a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Vannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociológus  és egyszerűen kijelent valamit és punktum. Akkor a történész elgondolkodhat azon, hogy ki írja a történelmet, ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben fogható fel, és ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre, ami helytelen. Természetes, hogy egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál: az egyén, az irodalom, a kultúra, a társadalom szempontjából. Ha ezek közül a saját, személyes, legfőbb szempontunkat emeljük ki, és abszolutizáljuk, akkor nem történetírást művelünk.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignleft size-medium wp-image-1410\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Szále László és Gombár Csaba\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6949-199x300.jpg\" alt=\"\" width=\"199\" height=\"300\" />Szále László</strong>: <span style=\"color: #333399;\">A sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Nem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég, vagy ha éget az izzó piszkavas), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">kognitív disszonanciát</span></a>.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A hitvitákban, és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel történő lejáratása.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Csak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket, nem pedig eltávolítja.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Az emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, hogy megerősítse álláspontját. Árnyalni, nem tud és nem is akar, ez a vita diszfunkcionálissá váló jele.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Totális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük elé neki - az eredmény ugyanaz. Van-e esélyünk? Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Romsics Ignác</strong>: <span style=\"color: #333399;\">Akármennyire túlburjánzik a <a href=\"http://members.upc.hu/neumer.katalin/identitas/Nemzet,%20kollektiv%20emlekezet.pdf\" target=\"_blank\">public history</a>, nekem és a történelemtanároknak ki kell állnunk a diákok elé, ahol nem mondhatjuk el tízmillió magyar történetét, hanem valami olyan elfogadott tudást kell átadni, melyben a professzionális történészek megegyeznek.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">A 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott. Miért állt elő ez a rendkívül érzékeny, frusztrált helyzet a 20. századi történelmi vitákkal kapcsolatban? Azért, mert Magyarországon kialakult két nagy identitáspolitikai közösség, melynek megfeleltethető két nagy politikai erő. Nagyjából a rendszerváltásnál eltakarították a szobrokat, melyekről úgy gondolták, hogy a régi emlékezetpolitika rekvizitumaiként eltakaríthatók. Az újratemetésből, Nyírőből, másokból közben keletkezett egy érzékenység, amely a történészeket be akarja sorolni ebbe vagy abba az identitáspolitikai vonalba. Az a fajta távolságtartó attitűd, melyet érvényesíteni próbáltam a munkám során, és amelyre a diákjaimat is tanítottam, ma elfogadhatatlan ezen az oldalon is, és azon az oldalon is. Azt várja mindkét oldal, hogy állj ide, ne gondolkozz, mondd azokat az egyszerű jelszavakat, amelyeket én mondok!</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignleft size-medium wp-image-1409\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Ungváry Krisztián\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6947_11-200x300.jpg\" alt=\"\" width=\"200\" height=\"300\" />Ungváry Krisztián</strong>: <span style=\"color: #333399;\">A public history olyan mint a Facebook. A Facebook-on, hogy mi válik hírré és mi nem, attól függ, hogy hányan kattintanak rá, hányan lájkolják. Hogy ki írja a történelmet, arra a válasz is hasonlóan adható: mindenki írja, az internetes és nem internetes közönség, történészek és nem történészek egyaránt. A kérdés inkább az, hogy ki tematizálja. Tematizálni az tudja, akinek erre pénze van, ez mindenütt az állam, illetve a politika.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">1990 óta <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Wass_Albert\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Vass Albertnek</span></a> 44 szobrot állítottak, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Nagy_Imre_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Nagy Imrének</span></a> 16, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Bethlen_Istv%C3%A1n_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Bethlen Istvánnak</span></a> 1,   Márainak 4 van (ebből 2 Kassán), ami elgondolkodtató, ugyanis a Vass Albert szobrokat nem helyi elmebetegek társaságai avatták fel, hanem állami pénzből mondjuk Kövér László, vagy Orbán Viktor. Ebből is látszik, hogy a tematizálás nem a public history, és nem a Vass Albert rajongók kérdése volt. Sőt a Vass Albert rajongók szerintem mesterségesen lettek megteremtve, ugyanis magától egy Vass Albert nem tudott volna létrehozni egy akkora olvasótábort, ha erre a politika jó érzékkel rá nem száll, mert van valamire egy szunnyadó igény, és van egy politikus vagy egy író, aki ezt nagyszerűen ki tudja elégíteni, sőt kettőt az egyben.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A <a href=\"http://horthy-korszak.lap.hu/\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Horthy-korszak</span></a> régen volt, és már vége van. Trianonnak (sajnos) mindaddig nincs vége, amíg a szomszédos országokban  magyar nemzetiségű emberek élnek, és őket a szomszédos országok nemzetállamot elnyomó politikája sújtja. Amíg ez a helyzet fennáll, addig (sajnos) nem mondhatjuk, hogy csupán egy neurózisról van szó, ami már teljesen elszakadt a traumától, még akkor sem, mondhatjuk, ha egyébként akik trianonoznak Magyarországon, személyükben általában semmilyen módon nem érintettek. Nem a csángó magyarok fognak idejönni Budapestre Nagyagymarország című lapot gründolni,  ami egyébként jobbikos propagandát csinál, miközben a Fidesz Magyar Polgári Párt pénzeli.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Gombár Csaba</strong>: <span style=\"color: #993366;\">A politikai korrektség egyszerűen csak arról szól, hogy ne alázzunk meg másokat, tehát ha vannak olyan kifejezések, fordulatok, megítélések, melyek csak egyszerűen sértők, ilyet nem illik használni. A polgárjogi mozgalmakban hosszú évtizedeken keresztül elérték az Egyesült Államokban, hogy a felső politikai nyilvánosságban egyszerűen nem lehet bizonyos kifejezéseket használni. Ez egyszerűen tilalmas dolog. Európa nyugati részén ha valaki ilyen értelemben hibát követ el mint politikus, annak illik lemondania. Egyébként ha valaki civilizált ember, akkor magántársaságban sem mond politikailag inkorrekt dolgokat. Tele vagyunk mindnyájan előítéletekkel, ha valamilyen önkontroll néha szóhoz jutna, az nem árt.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.uni-corvinus.hu/index.php?id=24294&amp;neptunKod=E4GIB8\" target=\"_blank\">Deák Dániel</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">Idealizmus, hogy van szaktörténelem, melynek képviselői, megfelelő apparátussal, megfelelő fórumokon kifejtik a tudományos álláspontjukat. A másik szélső pont az, hogy van személyes emlékezet. Számomra az az érdekes, ami a kettő között van. Ha erről a nagyon széles mezőről kezdünk gondolkodni, akkor kapunk választ arra, hogy ki írja a történelmet. A politikai korrektség értékeinek az elterjesztésére mai magyar társadalom nagyon rászorul, ám ez is egy távoli, szép idea. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Meggyőződésem, hogy csak abban a folyamatban tudjuk tisztázni ezeket a fogalmakat, amikor kimondjuk őket. Ez egy összjáték, itt együtt kell gondolkodni, itt együtt kell beszélni, együtt kell kommunikálni, és ebből, ha jóakaratú emberek találkoznak, majd valami összejön. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Ha nem tudunk megbirkózni a görcsökkel, traumákkal, akkor nem az értelmes problémák megoldásának feszülünk, hanem csak az elfojtás marad. Az elfojtásnak mi az eredménye? A salak. Olyan salak, mint a bűnbak képzés. Olyan salak, mint az összeesküvés elméletek. Tehát az a tét, hogy belecsúszunk-e a salakképző folyamatba (ahogy sajnos már eléggé benne vagyunk), vagy pedig valami értelmesebb, az emberhez méltóbb formát találunk közbeszédhez. Ehhez beszélni kell, beszélni, beszélni, ahogy <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Michel_Foucault\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Foucault</span></a> mondja, mert csak a beszédben jelennek meg aztán azok a lehetőségek, sokszor parányi ki esély, amikor aztán valahogy a humánus értékekre tekintettel összetalálkozhatnak emberek. A tét nagy, el is bukhatunk, remélem nem ezt fogjuk tenni. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.mpta.hu/n/cvt/topolanszky.inc.html?KeepThis=true&amp;TB_iframe=true&amp;height=500&amp;width=600\" target=\"_blank\">Topolánszky Ákos</a></strong>: <span style=\"color: #993366;\">Bennem semmifajta igény nincs senkinek a démonizálására, sem heroizálásra, az nem értelmiségi magatartás. Az értelmiségi magatartás az, amikor valakinek az életművét kritikus barátként tekintjük a lehető legnagyobb jóindulattal, de a megfelelő kritikai apparátussal.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Probléma, ha egy szociológiai tényt, vagy annak látszó tárgyat etnikai karakterrel ruházunk fel. Ilyenkor az értelmiségi óvakodjon és lépjen egy picit hátrább, mert ez intellektuálisan nagyon igénytelen megoldás, a nagy, komplikált valóság egyfajta leegyszerűsítéseként írható le.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Megyesi György</strong>(?): <span style=\"color: #993366;\">A normális önismeret a normális cselekvés alapja. Az önismeret elidegeníthetetlen, vagy megkerülhetetlen része a történelemről való reális gondolkodás, a reális tudat... Kérdés, hogy a megalapozott tudásból, hogy lesz a társadalom önképe? A két szint között van egy nagy szakadék, amit valahogy át kellene hidalni. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Darányi András</strong>(?): <span style=\"color: #333399;\">A politikai korrektség nagyon fontos mert nevelhet bennünket az egymás felé való respektusban. Egy szerencsétlenül megfogalmazott mondatot lehet bunkóként használni. A rasszista, antiszemita, antiroma kifejezés szintén használható bunkóként, de ez nem azt jelenti, hogy nincs antiszemitizmus, nincs rasszizmus. Valakinek egy rossz beszólását amit meggondolatlanul tett, vagy évekkel ezelőtt egy könyvbe beinkorporált, felvetni olyan helyzetben, ahol a magyarságot ez rossz színben tünteti fel, nem a politikai korrektség, hanem annak ellenkezője. Mindent fel lehet most politikailag használni, még egy félrecsúszott mondatot is.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Füzéki Bálin</strong>(?): Két jelese a magyar értelmiségi elitnek, Kertész Imre és Konrád György ma Németországban él. Konrád György tengliző embernek nevezi magát Németország és Magyarország között, jelezvén ezzel, hogy legalább olyan jól érzi magát ott, mint itt. Hogy jutottunk el odáig, hogy azok az emberek, akik a logika minden szabálya szerint, még a tekintetüket is elfordítanák Németországról, most jobban érzik magukat ott, mint itt. A jobboldali szélsőségek sokkal erősebbek itt, mint ott. A kérdés továbbgondolva talán az, hogy akik írják a történelmet, nem csinálják-e?</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Egyelőre ennyit ajánlónak, JA</p>', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision-22', '', '', '2012-12-01 12:49:59', '2012-12-01 11:49:59', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision-22/', 0, 'revision', '', 0);
INSERT INTO `wp_posts` (`ID`, `post_author`, `post_date`, `post_date_gmt`, `post_content`, `post_title`, `post_excerpt`, `post_status`, `comment_status`, `ping_status`, `post_password`, `post_name`, `to_ping`, `pinged`, `post_modified`, `post_modified_gmt`, `post_content_filtered`, `post_parent`, `guid`, `menu_order`, `post_type`, `post_mime_type`, `comment_count`) VALUES
(1418, 19, '2012-12-01 12:57:34', '2012-12-01 11:57:34', '<p style=\"text-align: justify;\">2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevő, Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartott a fenti címmel. Nem az elhangzottakat szeretném ismertetni, sem állást foglalni a témában, inkább néhány kiragadott gondolatot írnék le, további gondolatébresztőnek.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Mielőtt megbotránkoznátok figyelmetekbe ajánlom az összejövetel hanganyagát, melyet <a href=\"http://www.egyhazestarsadalom.hu/lehet-e/ki-irja-a-tortenelmet-hangfelvetelek/\" target=\"_blank\">erre a linkre kattintva</a> hallgathattok meg, ha esetleg ez vagy az felkeltette az érdeklődéseteket, vagy nem értelmes az egyébként némileg átszerkesztett anyag.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><a href=\"http://www.ozseb.horanyi.hu/\" target=\"_blank\"><strong>Horányi Özséb</strong></a>: <span style=\"color: #333399;\">Az antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan, olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól. Aki ezt másképp gondolja, előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit. Ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet. Arról van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad, megosztó témákban nyilvánosan megszólalni. Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (<a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Habermas\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Habermas</span></a>) elismerni.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignright size-medium wp-image-1408\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Romsics Ignác\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6946_1-200x300.jpg\" alt=\"\" width=\"200\" height=\"300\" /><a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Romsics_Ign%C3%A1c\" target=\"_blank\">Romsics Ignác</a></strong>: <span style=\"color: #993366;\">Ki írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákról különböző interpretációk.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Van kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</span></a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Vannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociológus  és egyszerűen kijelent valamit és punktum. Akkor a történész elgondolkodhat azon, hogy ki írja a történelmet, ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben fogható fel, és ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre, ami helytelen. Természetes, hogy egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál: az egyén, az irodalom, a kultúra, a társadalom szempontjából. Ha ezek közül a saját, személyes, legfőbb szempontunkat emeljük ki, és abszolutizáljuk, akkor nem történetírást művelünk.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignleft size-medium wp-image-1410\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Szále László és Gombár Csaba\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6949-199x300.jpg\" alt=\"\" width=\"199\" height=\"300\" /><a href=\"http://bmta.hu/profil/?uid=20\" target=\"_blank\">Szále László</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">A sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Nem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég, vagy ha éget az izzó piszkavas), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">kognitív disszonanciát</span></a>.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A hitvitákban, és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel történő lejáratása.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Csak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket, nem pedig eltávolítja.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Az emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, hogy megerősítse álláspontját. Árnyalni, nem tud és nem is akar, ez a vita diszfunkcionálissá váló jele.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Totális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük elé neki - az eredmény ugyanaz. Van-e esélyünk? Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Romsics Ignác</strong>: <span style=\"color: #333399;\">Akármennyire túlburjánzik a <a href=\"http://members.upc.hu/neumer.katalin/identitas/Nemzet,%20kollektiv%20emlekezet.pdf\" target=\"_blank\">public history</a>, nekem és a történelemtanároknak ki kell állnunk a diákok elé, ahol nem mondhatjuk el tízmillió magyar történetét, hanem valami olyan elfogadott tudást kell átadni, melyben a professzionális történészek megegyeznek.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">A 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott. Miért állt elő ez a rendkívül érzékeny, frusztrált helyzet a 20. századi történelmi vitákkal kapcsolatban? Azért, mert Magyarországon kialakult két nagy identitáspolitikai közösség, melynek megfeleltethető két nagy politikai erő. Nagyjából a rendszerváltásnál eltakarították a szobrokat, melyekről úgy gondolták, hogy a régi emlékezetpolitika rekvizitumaiként eltakaríthatók. Az újratemetésből, Nyírőből, másokból közben keletkezett egy érzékenység, amely a történészeket be akarja sorolni ebbe vagy abba az identitáspolitikai vonalba. Az a fajta távolságtartó attitűd, melyet érvényesíteni próbáltam a munkám során, és amelyre a diákjaimat is tanítottam, ma elfogadhatatlan ezen az oldalon is, és azon az oldalon is. Azt várja mindkét oldal, hogy állj ide, ne gondolkozz, mondd azokat az egyszerű jelszavakat, amelyeket én mondok!</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignleft size-medium wp-image-1409\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Ungváry Krisztián\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6947_11-200x300.jpg\" alt=\"\" width=\"200\" height=\"300\" /><a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Ungv%C3%A1ry_Kriszti%C3%A1n\" target=\"_blank\">Ungváry Krisztián</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">A public history olyan mint a Facebook. A Facebook-on, hogy mi válik hírré és mi nem, attól függ, hogy hányan kattintanak rá, hányan lájkolják. Hogy ki írja a történelmet, arra a válasz is hasonlóan adható: mindenki írja, az internetes és nem internetes közönség, történészek és nem történészek egyaránt. A kérdés inkább az, hogy ki tematizálja. Tematizálni az tudja, akinek erre pénze van, ez mindenütt az állam, illetve a politika.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">1990 óta <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Wass_Albert\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Vass Albertnek</span></a> 44 szobrot állítottak, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Nagy_Imre_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Nagy Imrének</span></a> 16, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Bethlen_Istv%C3%A1n_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Bethlen Istvánnak</span></a> 1,   Márainak 4 van (ebből 2 Kassán), ami elgondolkodtató, ugyanis a Vass Albert szobrokat nem helyi elmebetegek társaságai avatták fel, hanem állami pénzből mondjuk Kövér László, vagy Orbán Viktor. Ebből is látszik, hogy a tematizálás nem a public history, és nem a Vass Albert rajongók kérdése volt. Sőt a Vass Albert rajongók szerintem mesterségesen lettek megteremtve, ugyanis magától egy Vass Albert nem tudott volna létrehozni egy akkora olvasótábort, ha erre a politika jó érzékkel rá nem száll, mert van valamire egy szunnyadó igény, és van egy politikus vagy egy író, aki ezt nagyszerűen ki tudja elégíteni, sőt kettőt az egyben.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A <a href=\"http://horthy-korszak.lap.hu/\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Horthy-korszak</span></a> régen volt, és már vége van. Trianonnak (sajnos) mindaddig nincs vége, amíg a szomszédos országokban  magyar nemzetiségű emberek élnek, és őket a szomszédos országok nemzetállamot elnyomó politikája sújtja. Amíg ez a helyzet fennáll, addig (sajnos) nem mondhatjuk, hogy csupán egy neurózisról van szó, ami már teljesen elszakadt a traumától, még akkor sem, mondhatjuk, ha egyébként akik trianonoznak Magyarországon, személyükben általában semmilyen módon nem érintettek. Nem a csángó magyarok fognak idejönni Budapestre Nagyagymarország című lapot gründolni,  ami egyébként jobbikos propagandát csinál, miközben a Fidesz Magyar Polgári Párt pénzeli.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Gombár Csaba</strong>: <span style=\"color: #993366;\">A politikai korrektség egyszerűen csak arról szól, hogy ne alázzunk meg másokat, tehát ha vannak olyan kifejezések, fordulatok, megítélések, melyek csak egyszerűen sértők, ilyet nem illik használni. A polgárjogi mozgalmakban hosszú évtizedeken keresztül elérték az Egyesült Államokban, hogy a felső politikai nyilvánosságban egyszerűen nem lehet bizonyos kifejezéseket használni. Ez egyszerűen tilalmas dolog. Európa nyugati részén ha valaki ilyen értelemben hibát követ el mint politikus, annak illik lemondania. Egyébként ha valaki civilizált ember, akkor magántársaságban sem mond politikailag inkorrekt dolgokat. Tele vagyunk mindnyájan előítéletekkel, ha valamilyen önkontroll néha szóhoz jutna, az nem árt.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.uni-corvinus.hu/index.php?id=24294&amp;neptunKod=E4GIB8\" target=\"_blank\">Deák Dániel</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">Idealizmus, hogy van szaktörténelem, melynek képviselői, megfelelő apparátussal, megfelelő fórumokon kifejtik a tudományos álláspontjukat. A másik szélső pont az, hogy van személyes emlékezet. Számomra az az érdekes, ami a kettő között van. Ha erről a nagyon széles mezőről kezdünk gondolkodni, akkor kapunk választ arra, hogy ki írja a történelmet. A politikai korrektség értékeinek az elterjesztésére mai magyar társadalom nagyon rászorul, ám ez is egy távoli, szép idea. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Meggyőződésem, hogy csak abban a folyamatban tudjuk tisztázni ezeket a fogalmakat, amikor kimondjuk őket. Ez egy összjáték, itt együtt kell gondolkodni, itt együtt kell beszélni, együtt kell kommunikálni, és ebből, ha jóakaratú emberek találkoznak, majd valami összejön. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Ha nem tudunk megbirkózni a görcsökkel, traumákkal, akkor nem az értelmes problémák megoldásának feszülünk, hanem csak az elfojtás marad. Az elfojtásnak mi az eredménye? A salak. Olyan salak, mint a bűnbak képzés. Olyan salak, mint az összeesküvés elméletek. Tehát az a tét, hogy belecsúszunk-e a salakképző folyamatba (ahogy sajnos már eléggé benne vagyunk), vagy pedig valami értelmesebb, az emberhez méltóbb formát találunk közbeszédhez. Ehhez beszélni kell, beszélni, beszélni, ahogy <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Michel_Foucault\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Foucault</span></a> mondja, mert csak a beszédben jelennek meg aztán azok a lehetőségek, sokszor parányi ki esély, amikor aztán valahogy a humánus értékekre tekintettel összetalálkozhatnak emberek. A tét nagy, el is bukhatunk, remélem nem ezt fogjuk tenni. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.mpta.hu/n/cvt/topolanszky.inc.html?KeepThis=true&amp;TB_iframe=true&amp;height=500&amp;width=600\" target=\"_blank\">Topolánszky Ákos</a></strong>: <span style=\"color: #993366;\">Bennem semmifajta igény nincs senkinek a démonizálására, sem heroizálásra, az nem értelmiségi magatartás. Az értelmiségi magatartás az, amikor valakinek az életművét kritikus barátként tekintjük a lehető legnagyobb jóindulattal, de a megfelelő kritikai apparátussal.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Probléma, ha egy szociológiai tényt, vagy annak látszó tárgyat etnikai karakterrel ruházunk fel. Ilyenkor az értelmiségi óvakodjon és lépjen egy picit hátrább, mert ez intellektuálisan nagyon igénytelen megoldás, a nagy, komplikált valóság egyfajta leegyszerűsítéseként írható le.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Megyesi György</strong>(?): <span style=\"color: #993366;\">A normális önismeret a normális cselekvés alapja. Az önismeret elidegeníthetetlen, vagy megkerülhetetlen része a történelemről való reális gondolkodás, a reális tudat... Kérdés, hogy a megalapozott tudásból, hogy lesz a társadalom önképe? A két szint között van egy nagy szakadék, amit valahogy át kellene hidalni. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Darányi András</strong>(?): <span style=\"color: #333399;\">A politikai korrektség nagyon fontos mert nevelhet bennünket az egymás felé való respektusban. Egy szerencsétlenül megfogalmazott mondatot lehet bunkóként használni. A rasszista, antiszemita, antiroma kifejezés szintén használható bunkóként, de ez nem azt jelenti, hogy nincs antiszemitizmus, nincs rasszizmus. Valakinek egy rossz beszólását amit meggondolatlanul tett, vagy évekkel ezelőtt egy könyvbe beinkorporált, felvetni olyan helyzetben, ahol a magyarságot ez rossz színben tünteti fel, nem a politikai korrektség, hanem annak ellenkezője. Mindent fel lehet most politikailag használni, még egy félrecsúszott mondatot is.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Füzéki Bálin</strong>(?): <span style=\"color: #993366;\">Két jelese a magyar értelmiségi elitnek, Kertész Imre és Konrád György ma Németországban él. Konrád György tengliző embernek nevezi magát Németország és Magyarország között, jelezvén ezzel, hogy legalább olyan jól érzi magát ott, mint itt. Hogy jutottunk el odáig, hogy azok az emberek, akik a logika minden szabálya szerint, még a tekintetüket is elfordítanák Németországról, most jobban érzik magukat ott, mint itt? A jobboldali szélsőségek sokkal erősebbek itt, mint ott. A kérdés továbbgondolva talán az, hogy akik írják a történelmet, nem csinálják-e?</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Egyelőre ennyit ajánlónak, JA</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"></p>', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision-23', '', '', '2012-12-01 12:57:34', '2012-12-01 11:57:34', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision-23/', 0, 'revision', '', 0),
(1420, 19, '2012-12-01 13:06:43', '2012-12-01 12:06:43', '<p style=\"text-align: justify;\">2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevő, Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartott a fenti címmel. Nem az elhangzottakat szeretném ismertetni, sem állást foglalni a témában, inkább néhány kiragadott gondolatot írnék le, további gondolatébresztőnek.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Mielőtt megbotránkoznátok figyelmetekbe ajánlom az összejövetel hanganyagát, melyet <a href=\"http://www.egyhazestarsadalom.hu/lehet-e/ki-irja-a-tortenelmet-hangfelvetelek/\" target=\"_blank\">erre a linkre kattintva</a> hallgathattok meg, ha esetleg ez vagy az felkeltette az érdeklődéseteket, vagy nem értelmes az egyébként némileg átszerkesztett anyag.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><a href=\"http://www.ozseb.horanyi.hu/\" target=\"_blank\"><strong>Horányi Özséb</strong></a>: <span style=\"color: #333399;\">Az antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan, olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól. Aki ezt másképp gondolja, előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit. Ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet. Arról van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad, megosztó témákban nyilvánosan megszólalni. Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (<a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Habermas\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Habermas</span></a>) elismerni.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignright size-medium wp-image-1408\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Romsics Ignác\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6946_1-200x300.jpg\" alt=\"\" width=\"200\" height=\"300\" /><a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Romsics_Ign%C3%A1c\" target=\"_blank\">Romsics Ignác</a></strong>: <span style=\"color: #993366;\">Ki írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákról különböző interpretációk.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Van kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</span></a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Vannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociológus  és egyszerűen kijelent valamit és punktum. Akkor a történész elgondolkodhat azon, hogy ki írja a történelmet, ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben fogható fel, és ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre, ami helytelen. Természetes, hogy egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál: az egyén, az irodalom, a kultúra, a társadalom szempontjából. Ha ezek közül a saját, személyes, legfőbb szempontunkat emeljük ki, és abszolutizáljuk, akkor nem történetírást művelünk.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignleft size-medium wp-image-1410\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Szále László és Gombár Csaba\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6949-199x300.jpg\" alt=\"\" width=\"199\" height=\"300\" /><a href=\"http://bmta.hu/profil/?uid=20\" target=\"_blank\">Szále László</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">A sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Nem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég, vagy ha éget az izzó piszkavas), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">kognitív disszonanciát</span></a>.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A hitvitákban, és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel történő lejáratása.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Csak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket, nem pedig eltávolítja.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Az emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, hogy megerősítse álláspontját. Árnyalni, nem tud és nem is akar, ez a vita diszfunkcionálissá váló jele.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Totális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük el - az eredmény ugyanaz. Van-e esélyünk? Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Romsics Ignác</strong>: <span style=\"color: #333399;\">Akármennyire túlburjánzik a <a href=\"http://members.upc.hu/neumer.katalin/identitas/Nemzet,%20kollektiv%20emlekezet.pdf\" target=\"_blank\">public history</a>, nekem és a történelemtanároknak ki kell állnunk a diákok elé, ahol nem mondhatjuk el tízmillió magyar történetét, hanem valami olyan elfogadott tudást kell átadni, melyben a professzionális történészek megegyeznek.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">A 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott. Miért állt elő ez a rendkívül érzékeny, frusztrált helyzet a 20. századi történelmi vitákkal kapcsolatban? Azért, mert Magyarországon kialakult két nagy identitáspolitikai közösség, melynek megfeleltethető két nagy politikai erő. Nagyjából a rendszerváltásnál eltakarították a szobrokat, melyekről úgy gondolták, hogy a régi emlékezetpolitika rekvizitumaiként eltakaríthatók. Az újratemetésből, Nyírőből, másokból közben keletkezett egy érzékenység, amely a történészeket be akarja sorolni ebbe vagy abba az identitáspolitikai vonalba. Az a fajta távolságtartó attitűd, melyet érvényesíteni próbáltam a munkám során, és amelyre a diákjaimat is tanítottam, ma elfogadhatatlan ezen az oldalon is, és azon az oldalon is. Azt várja mindkét oldal, hogy állj ide, ne gondolkozz, mondd azokat az egyszerű jelszavakat, amelyeket én mondok!</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignleft size-medium wp-image-1409\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Ungváry Krisztián\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6947_11-200x300.jpg\" alt=\"\" width=\"200\" height=\"300\" /><a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Ungv%C3%A1ry_Kriszti%C3%A1n\" target=\"_blank\">Ungváry Krisztián</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">A public history olyan mint a Facebook. A Facebook-on, hogy mi válik hírré és mi nem, attól függ, hogy hányan kattintanak rá, hányan lájkolják. Hogy ki írja a történelmet, arra a válasz is hasonlóan adható: mindenki írja, az internetes és nem internetes közönség, történészek és nem történészek egyaránt. A kérdés inkább az, hogy ki tematizálja. Tematizálni az tudja, akinek erre pénze van, ez mindenütt az állam, illetve a politika.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">1990 óta <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Wass_Albert\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Vass Albertnek</span></a> 44 szobrot állítottak, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Nagy_Imre_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Nagy Imrének</span></a> 16, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Bethlen_Istv%C3%A1n_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Bethlen Istvánnak</span></a> 1,   Márainak 4 van (ebből 2 Kassán), ami elgondolkodtató, ugyanis a Vass Albert szobrokat nem helyi elmebetegek társaságai avatták fel, hanem állami pénzből mondjuk Kövér László, vagy Orbán Viktor. Ebből is látszik, hogy a tematizálás nem a public history, és nem a Vass Albert rajongók kérdése volt. Sőt a Vass Albert rajongók szerintem mesterségesen lettek megteremtve, ugyanis magától egy Vass Albert nem tudott volna létrehozni egy akkora olvasótábort, ha erre a politika jó érzékkel rá nem száll, mert van valamire egy szunnyadó igény, és van egy politikus vagy egy író, aki ezt nagyszerűen ki tudja elégíteni, sőt kettőt az egyben.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A <a href=\"http://horthy-korszak.lap.hu/\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Horthy-korszak</span></a> régen volt, és már vége van. Trianonnak (sajnos) mindaddig nincs vége, amíg a szomszédos országokban  magyar nemzetiségű emberek élnek, és őket a szomszédos országok nemzetállamot elnyomó politikája sújtja. Amíg ez a helyzet fennáll, addig (sajnos) nem mondhatjuk, hogy csupán egy neurózisról van szó, ami már teljesen elszakadt a traumától, még akkor sem, mondhatjuk, ha egyébként akik trianonoznak Magyarországon, személyükben általában semmilyen módon nem érintettek. Nem a csángó magyarok fognak idejönni Budapestre Nagyagymarország című lapot gründolni,  ami egyébként jobbikos propagandát csinál, miközben a Fidesz Magyar Polgári Párt pénzeli.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Gombár Csaba</strong>: <span style=\"color: #993366;\">A politikai korrektség egyszerűen csak arról szól, hogy ne alázzunk meg másokat, tehát ha vannak olyan kifejezések, fordulatok, megítélések, melyek csak egyszerűen sértők, ilyet nem illik használni. A polgárjogi mozgalmakban hosszú évtizedeken keresztül elérték az Egyesült Államokban, hogy a felső politikai nyilvánosságban egyszerűen nem lehet bizonyos kifejezéseket használni. Ez egyszerűen tilalmas dolog. Európa nyugati részén ha valaki ilyen értelemben hibát követ el mint politikus, annak illik lemondania. Egyébként ha valaki civilizált ember, akkor magántársaságban sem mond politikailag inkorrekt dolgokat. Tele vagyunk mindnyájan előítéletekkel, ha valamilyen önkontroll néha szóhoz jutna, az nem árt.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.uni-corvinus.hu/index.php?id=24294&amp;neptunKod=E4GIB8\" target=\"_blank\">Deák Dániel</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">Idealizmus, hogy van szaktörténelem, melynek képviselői, megfelelő apparátussal, megfelelő fórumokon kifejtik a tudományos álláspontjukat. A másik szélső pont az, hogy van személyes emlékezet. Számomra az az érdekes, ami a kettő között van. Ha erről a nagyon széles mezőről kezdünk gondolkodni, akkor kapunk választ arra, hogy ki írja a történelmet. A politikai korrektség értékeinek az elterjesztésére mai magyar társadalom nagyon rászorul, ám ez is egy távoli, szép idea. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Meggyőződésem, hogy csak abban a folyamatban tudjuk tisztázni ezeket a fogalmakat, amikor kimondjuk őket. Ez egy összjáték, itt együtt kell gondolkodni, itt együtt kell beszélni, együtt kell kommunikálni, és ebből, ha jóakaratú emberek találkoznak, majd valami összejön. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Ha nem tudunk megbirkózni a görcsökkel, traumákkal, akkor nem az értelmes problémák megoldásának feszülünk, hanem csak az elfojtás marad. Az elfojtásnak mi az eredménye? A salak. Olyan salak, mint a bűnbak képzés. Olyan salak, mint az összeesküvés elméletek. Tehát az a tét, hogy belecsúszunk-e a salakképző folyamatba (ahogy sajnos már eléggé benne vagyunk), vagy pedig valami értelmesebb, az emberhez méltóbb formát találunk közbeszédhez. Ehhez beszélni kell, beszélni, beszélni, ahogy <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Michel_Foucault\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Foucault</span></a> mondja, mert csak a beszédben jelennek meg aztán azok a lehetőségek, sokszor parányi ki esély, amikor aztán valahogy a humánus értékekre tekintettel összetalálkozhatnak emberek. A tét nagy, el is bukhatunk, remélem nem ezt fogjuk tenni. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.mpta.hu/n/cvt/topolanszky.inc.html?KeepThis=true&amp;TB_iframe=true&amp;height=500&amp;width=600\" target=\"_blank\">Topolánszky Ákos</a></strong>: <span style=\"color: #993366;\">Bennem semmifajta igény nincs senkinek a démonizálására, sem heroizálásra, az nem értelmiségi magatartás. Az értelmiségi magatartás az, amikor valakinek az életművét kritikus barátként tekintjük a lehető legnagyobb jóindulattal, de a megfelelő kritikai apparátussal.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Probléma, ha egy szociológiai tényt, vagy annak látszó tárgyat etnikai karakterrel ruházunk fel. Ilyenkor az értelmiségi óvakodjon és lépjen egy picit hátrább, mert ez intellektuálisan nagyon igénytelen megoldás, a nagy, komplikált valóság egyfajta leegyszerűsítéseként írható le.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Megyesi György</strong>(?): <span style=\"color: #993366;\">A normális önismeret a normális cselekvés alapja. Az önismeret elidegeníthetetlen, vagy megkerülhetetlen része a történelemről való reális gondolkodás, a reális tudat... Kérdés, hogy a megalapozott tudásból, hogy lesz a társadalom önképe? A két szint között van egy nagy szakadék, amit valahogy át kellene hidalni. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Darányi András</strong>(?): <span style=\"color: #333399;\">A politikai korrektség nagyon fontos mert nevelhet bennünket az egymás felé való respektusban. Egy szerencsétlenül megfogalmazott mondatot lehet bunkóként használni. A rasszista, antiszemita, antiroma kifejezés szintén használható bunkóként, de ez nem azt jelenti, hogy nincs antiszemitizmus, nincs rasszizmus. Valakinek egy rossz beszólását amit meggondolatlanul tett, vagy évekkel ezelőtt egy könyvbe beinkorporált, felvetni olyan helyzetben, ahol a magyarságot ez rossz színben tünteti fel, nem a politikai korrektség, hanem annak ellenkezője. Mindent fel lehet most politikailag használni, még egy félrecsúszott mondatot is.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Füzéki Bálint</strong>(?): <span style=\"color: #993366;\">Két jelese a magyar értelmiségi elitnek, Kertész Imre és Konrád György ma Németországban él. Konrád György tengliző embernek nevezi magát Németország és Magyarország között, jelezvén ezzel, hogy legalább olyan jól érzi magát ott, mint itt. Hogy jutottunk el odáig, hogy azok az emberek, akik a logika minden szabálya szerint, még a tekintetüket is elfordítanák Németországról, most jobban érzik magukat ott, mint itt? A jobboldali szélsőségek sokkal erősebbek itt, mint ott. A kérdés továbbgondolva talán az, hogy akik írják a történelmet, nem csinálják-e?</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Egyelőre ennyit ajánlónak, JA</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"></p>', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision-25', '', '', '2012-12-01 13:06:43', '2012-12-01 12:06:43', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision-25/', 0, 'revision', '', 0);
INSERT INTO `wp_posts` (`ID`, `post_author`, `post_date`, `post_date_gmt`, `post_content`, `post_title`, `post_excerpt`, `post_status`, `comment_status`, `ping_status`, `post_password`, `post_name`, `to_ping`, `pinged`, `post_modified`, `post_modified_gmt`, `post_content_filtered`, `post_parent`, `guid`, `menu_order`, `post_type`, `post_mime_type`, `comment_count`) VALUES
(1419, 19, '2012-12-01 12:59:07', '2012-12-01 11:59:07', '<p style=\"text-align: justify;\">2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevő, Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartott a fenti címmel. Nem az elhangzottakat szeretném ismertetni, sem állást foglalni a témában, inkább néhány kiragadott gondolatot írnék le, további gondolatébresztőnek.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Mielőtt megbotránkoznátok figyelmetekbe ajánlom az összejövetel hanganyagát, melyet <a href=\"http://www.egyhazestarsadalom.hu/lehet-e/ki-irja-a-tortenelmet-hangfelvetelek/\" target=\"_blank\">erre a linkre kattintva</a> hallgathattok meg, ha esetleg ez vagy az felkeltette az érdeklődéseteket, vagy nem értelmes az egyébként némileg átszerkesztett anyag.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><a href=\"http://www.ozseb.horanyi.hu/\" target=\"_blank\"><strong>Horányi Özséb</strong></a>: <span style=\"color: #333399;\">Az antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan, olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól. Aki ezt másképp gondolja, előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit. Ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet. Arról van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad, megosztó témákban nyilvánosan megszólalni. Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (<a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Habermas\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Habermas</span></a>) elismerni.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignright size-medium wp-image-1408\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Romsics Ignác\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6946_1-200x300.jpg\" alt=\"\" width=\"200\" height=\"300\" /><a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Romsics_Ign%C3%A1c\" target=\"_blank\">Romsics Ignác</a></strong>: <span style=\"color: #993366;\">Ki írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákról különböző interpretációk.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Van kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</span></a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Vannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociológus  és egyszerűen kijelent valamit és punktum. Akkor a történész elgondolkodhat azon, hogy ki írja a történelmet, ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben fogható fel, és ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre, ami helytelen. Természetes, hogy egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál: az egyén, az irodalom, a kultúra, a társadalom szempontjából. Ha ezek közül a saját, személyes, legfőbb szempontunkat emeljük ki, és abszolutizáljuk, akkor nem történetírást művelünk.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignleft size-medium wp-image-1410\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Szále László és Gombár Csaba\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6949-199x300.jpg\" alt=\"\" width=\"199\" height=\"300\" /><a href=\"http://bmta.hu/profil/?uid=20\" target=\"_blank\">Szále László</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">A sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Nem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég, vagy ha éget az izzó piszkavas), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">kognitív disszonanciát</span></a>.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A hitvitákban, és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel történő lejáratása.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Csak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket, nem pedig eltávolítja.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Az emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, hogy megerősítse álláspontját. Árnyalni, nem tud és nem is akar, ez a vita diszfunkcionálissá váló jele.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Totális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük elé neki - az eredmény ugyanaz. Van-e esélyünk? Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Romsics Ignác</strong>: <span style=\"color: #333399;\">Akármennyire túlburjánzik a <a href=\"http://members.upc.hu/neumer.katalin/identitas/Nemzet,%20kollektiv%20emlekezet.pdf\" target=\"_blank\">public history</a>, nekem és a történelemtanároknak ki kell állnunk a diákok elé, ahol nem mondhatjuk el tízmillió magyar történetét, hanem valami olyan elfogadott tudást kell átadni, melyben a professzionális történészek megegyeznek.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">A 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott. Miért állt elő ez a rendkívül érzékeny, frusztrált helyzet a 20. századi történelmi vitákkal kapcsolatban? Azért, mert Magyarországon kialakult két nagy identitáspolitikai közösség, melynek megfeleltethető két nagy politikai erő. Nagyjából a rendszerváltásnál eltakarították a szobrokat, melyekről úgy gondolták, hogy a régi emlékezetpolitika rekvizitumaiként eltakaríthatók. Az újratemetésből, Nyírőből, másokból közben keletkezett egy érzékenység, amely a történészeket be akarja sorolni ebbe vagy abba az identitáspolitikai vonalba. Az a fajta távolságtartó attitűd, melyet érvényesíteni próbáltam a munkám során, és amelyre a diákjaimat is tanítottam, ma elfogadhatatlan ezen az oldalon is, és azon az oldalon is. Azt várja mindkét oldal, hogy állj ide, ne gondolkozz, mondd azokat az egyszerű jelszavakat, amelyeket én mondok!</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignleft size-medium wp-image-1409\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Ungváry Krisztián\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6947_11-200x300.jpg\" alt=\"\" width=\"200\" height=\"300\" /><a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Ungv%C3%A1ry_Kriszti%C3%A1n\" target=\"_blank\">Ungváry Krisztián</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">A public history olyan mint a Facebook. A Facebook-on, hogy mi válik hírré és mi nem, attól függ, hogy hányan kattintanak rá, hányan lájkolják. Hogy ki írja a történelmet, arra a válasz is hasonlóan adható: mindenki írja, az internetes és nem internetes közönség, történészek és nem történészek egyaránt. A kérdés inkább az, hogy ki tematizálja. Tematizálni az tudja, akinek erre pénze van, ez mindenütt az állam, illetve a politika.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">1990 óta <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Wass_Albert\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Vass Albertnek</span></a> 44 szobrot állítottak, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Nagy_Imre_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Nagy Imrének</span></a> 16, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Bethlen_Istv%C3%A1n_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Bethlen Istvánnak</span></a> 1,   Márainak 4 van (ebből 2 Kassán), ami elgondolkodtató, ugyanis a Vass Albert szobrokat nem helyi elmebetegek társaságai avatták fel, hanem állami pénzből mondjuk Kövér László, vagy Orbán Viktor. Ebből is látszik, hogy a tematizálás nem a public history, és nem a Vass Albert rajongók kérdése volt. Sőt a Vass Albert rajongók szerintem mesterségesen lettek megteremtve, ugyanis magától egy Vass Albert nem tudott volna létrehozni egy akkora olvasótábort, ha erre a politika jó érzékkel rá nem száll, mert van valamire egy szunnyadó igény, és van egy politikus vagy egy író, aki ezt nagyszerűen ki tudja elégíteni, sőt kettőt az egyben.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A <a href=\"http://horthy-korszak.lap.hu/\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Horthy-korszak</span></a> régen volt, és már vége van. Trianonnak (sajnos) mindaddig nincs vége, amíg a szomszédos országokban  magyar nemzetiségű emberek élnek, és őket a szomszédos országok nemzetállamot elnyomó politikája sújtja. Amíg ez a helyzet fennáll, addig (sajnos) nem mondhatjuk, hogy csupán egy neurózisról van szó, ami már teljesen elszakadt a traumától, még akkor sem, mondhatjuk, ha egyébként akik trianonoznak Magyarországon, személyükben általában semmilyen módon nem érintettek. Nem a csángó magyarok fognak idejönni Budapestre Nagyagymarország című lapot gründolni,  ami egyébként jobbikos propagandát csinál, miközben a Fidesz Magyar Polgári Párt pénzeli.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Gombár Csaba</strong>: <span style=\"color: #993366;\">A politikai korrektség egyszerűen csak arról szól, hogy ne alázzunk meg másokat, tehát ha vannak olyan kifejezések, fordulatok, megítélések, melyek csak egyszerűen sértők, ilyet nem illik használni. A polgárjogi mozgalmakban hosszú évtizedeken keresztül elérték az Egyesült Államokban, hogy a felső politikai nyilvánosságban egyszerűen nem lehet bizonyos kifejezéseket használni. Ez egyszerűen tilalmas dolog. Európa nyugati részén ha valaki ilyen értelemben hibát követ el mint politikus, annak illik lemondania. Egyébként ha valaki civilizált ember, akkor magántársaságban sem mond politikailag inkorrekt dolgokat. Tele vagyunk mindnyájan előítéletekkel, ha valamilyen önkontroll néha szóhoz jutna, az nem árt.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.uni-corvinus.hu/index.php?id=24294&amp;neptunKod=E4GIB8\" target=\"_blank\">Deák Dániel</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">Idealizmus, hogy van szaktörténelem, melynek képviselői, megfelelő apparátussal, megfelelő fórumokon kifejtik a tudományos álláspontjukat. A másik szélső pont az, hogy van személyes emlékezet. Számomra az az érdekes, ami a kettő között van. Ha erről a nagyon széles mezőről kezdünk gondolkodni, akkor kapunk választ arra, hogy ki írja a történelmet. A politikai korrektség értékeinek az elterjesztésére mai magyar társadalom nagyon rászorul, ám ez is egy távoli, szép idea. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Meggyőződésem, hogy csak abban a folyamatban tudjuk tisztázni ezeket a fogalmakat, amikor kimondjuk őket. Ez egy összjáték, itt együtt kell gondolkodni, itt együtt kell beszélni, együtt kell kommunikálni, és ebből, ha jóakaratú emberek találkoznak, majd valami összejön. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Ha nem tudunk megbirkózni a görcsökkel, traumákkal, akkor nem az értelmes problémák megoldásának feszülünk, hanem csak az elfojtás marad. Az elfojtásnak mi az eredménye? A salak. Olyan salak, mint a bűnbak képzés. Olyan salak, mint az összeesküvés elméletek. Tehát az a tét, hogy belecsúszunk-e a salakképző folyamatba (ahogy sajnos már eléggé benne vagyunk), vagy pedig valami értelmesebb, az emberhez méltóbb formát találunk közbeszédhez. Ehhez beszélni kell, beszélni, beszélni, ahogy <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Michel_Foucault\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Foucault</span></a> mondja, mert csak a beszédben jelennek meg aztán azok a lehetőségek, sokszor parányi ki esély, amikor aztán valahogy a humánus értékekre tekintettel összetalálkozhatnak emberek. A tét nagy, el is bukhatunk, remélem nem ezt fogjuk tenni. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.mpta.hu/n/cvt/topolanszky.inc.html?KeepThis=true&amp;TB_iframe=true&amp;height=500&amp;width=600\" target=\"_blank\">Topolánszky Ákos</a></strong>: <span style=\"color: #993366;\">Bennem semmifajta igény nincs senkinek a démonizálására, sem heroizálásra, az nem értelmiségi magatartás. Az értelmiségi magatartás az, amikor valakinek az életművét kritikus barátként tekintjük a lehető legnagyobb jóindulattal, de a megfelelő kritikai apparátussal.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Probléma, ha egy szociológiai tényt, vagy annak látszó tárgyat etnikai karakterrel ruházunk fel. Ilyenkor az értelmiségi óvakodjon és lépjen egy picit hátrább, mert ez intellektuálisan nagyon igénytelen megoldás, a nagy, komplikált valóság egyfajta leegyszerűsítéseként írható le.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Megyesi György</strong>(?): <span style=\"color: #993366;\">A normális önismeret a normális cselekvés alapja. Az önismeret elidegeníthetetlen, vagy megkerülhetetlen része a történelemről való reális gondolkodás, a reális tudat... Kérdés, hogy a megalapozott tudásból, hogy lesz a társadalom önképe? A két szint között van egy nagy szakadék, amit valahogy át kellene hidalni. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Darányi András</strong>(?): <span style=\"color: #333399;\">A politikai korrektség nagyon fontos mert nevelhet bennünket az egymás felé való respektusban. Egy szerencsétlenül megfogalmazott mondatot lehet bunkóként használni. A rasszista, antiszemita, antiroma kifejezés szintén használható bunkóként, de ez nem azt jelenti, hogy nincs antiszemitizmus, nincs rasszizmus. Valakinek egy rossz beszólását amit meggondolatlanul tett, vagy évekkel ezelőtt egy könyvbe beinkorporált, felvetni olyan helyzetben, ahol a magyarságot ez rossz színben tünteti fel, nem a politikai korrektség, hanem annak ellenkezője. Mindent fel lehet most politikailag használni, még egy félrecsúszott mondatot is.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Füzéki Bálint</strong>(?): <span style=\"color: #993366;\">Két jelese a magyar értelmiségi elitnek, Kertész Imre és Konrád György ma Németországban él. Konrád György tengliző embernek nevezi magát Németország és Magyarország között, jelezvén ezzel, hogy legalább olyan jól érzi magát ott, mint itt. Hogy jutottunk el odáig, hogy azok az emberek, akik a logika minden szabálya szerint, még a tekintetüket is elfordítanák Németországról, most jobban érzik magukat ott, mint itt? A jobboldali szélsőségek sokkal erősebbek itt, mint ott. A kérdés továbbgondolva talán az, hogy akik írják a történelmet, nem csinálják-e?</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Egyelőre ennyit ajánlónak, JA</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"></p>', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision-24', '', '', '2012-12-01 12:59:07', '2012-12-01 11:59:07', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision-24/', 0, 'revision', '', 0),
(1421, 19, '2012-12-01 13:09:33', '2012-12-01 12:09:33', '<p style=\"text-align: justify;\">2012. november 19-én a Pesti Evangélikus Egyház Gyülekezeti Nagytermében mintegy 70 főnyi résztvevő, Horányi Özséb vezetésével megbeszélést, illetve vitaestet tartott a fenti címmel. Nem az elhangzottakat szeretném ismertetni, sem állást foglalni a témában, inkább néhány kiragadott gondolatot írnék le, további gondolatébresztőnek.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Mielőtt megbotránkoznátok figyelmetekbe ajánlom az összejövetel hanganyagát, melyet <a href=\"http://www.egyhazestarsadalom.hu/lehet-e/ki-irja-a-tortenelmet-hangfelvetelek/\" target=\"_blank\">erre a linkre kattintva</a> hallgathattok meg, ha esetleg ez vagy az felkeltette az érdeklődéseteket, vagy nem értelmes az egyébként némileg átszerkesztett anyag.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><a href=\"http://www.ozseb.horanyi.hu/\" target=\"_blank\"><strong>Horányi Özséb</strong></a>: <span style=\"color: #333399;\">Az antiszemitizmus minden létező formájában elfogadhatatlan, olyan viselkedésmód, mely távol van minden gentlemanlike-tól. Aki ezt másképp gondolja, előbb-utóbb ezzel, vagy azzal össze fog ütközni. Erről szinte nem is érdemes beszélni. Arról talán inkább, hogy valaki más, antiszemitának címkéz valakit. Ez nem annak a realitásnak a kérdése, hogy ki antiszemita és ki nem, hanem egy másik történet. Arról van értelme beszélni: miként kell, célszerű, szabad, megosztó témákban nyilvánosan megszólalni. Miként kell, célszerű, szabad valaki más véleményének érvényességi igényét (<a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Habermas\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Habermas</span></a>) elismerni.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignright size-medium wp-image-1408\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Romsics Ignác\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6946_1-200x300.jpg\" alt=\"\" width=\"200\" height=\"300\" /><a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Romsics_Ign%C3%A1c\" target=\"_blank\">Romsics Ignác</a></strong>: <span style=\"color: #993366;\">Ki írja a történelmet? A történész, vagy a társadalmi közeg? Ha a történész jól végzi a feladatát, munkája különbözik a szubjektív személyi emlékezettől. A történészek által a múltról tett kijelentések másfajta érvényességgel bírnak, mint az egyéni emlékezet krónikái. Tudnak mondani a múltról érvényes állításokat, ha arra képtelenek is, hogy 100 százalékosan rekonstruálják. Hogy ezt melyik történész milyen mértékben tudja megtenni, az vita kérdése. Párhuzamosan létezhetnek különböző témákról különböző interpretációk.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Van kulturált vita a történész szakmán belül. <a href=\"http://kommentar.info.hu/iras/2011_5/az_el_nem_mulo_mult_francois_furet_ernst_nolte_es_a_nemet_torteneszvita\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Ernst Nolte és Francois Furet fasizmussal kapcsolatban kifejtett vitája</span></a> végén az álláspontok majdnem olyan távolt álltak egymástól mint a levélváltás előtt, de egyik sem nevezi a másikat kriptokommunistának, fasisztának, vagy antiszemitának, egymás tiszteletben tartásával mondják el a véleményüket.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Vannak történészek, akik 10, 20 vagy 30 évet szentelnek az életükből annak, hogy egy korszakról szakmailag megalapozott véleményt mondjanak. Akkor előlép egy irodalomtörténész vagy szociológus  és egyszerűen kijelent valamit és punktum. Akkor a történész elgondolkodhat azon, hogy ki írja a történelmet, ki mondja meg az igazat? Minél kevésbé fekete-fehér valami, annál nehezebben fogható fel, és ezzel visszaélnek egyesek. Az interneten gyakran álnevek mögé bújva, egyszerű válaszokat adnak komplikált kérdésekre, ami helytelen. Természetes, hogy egyes dolgokat másként látunk, ez az egyéni emlékezet. Egy történész viszont egy korszakot sok szempontból vizsgál: az egyén, az irodalom, a kultúra, a társadalom szempontjából. Ha ezek közül a saját, személyes, legfőbb szempontunkat emeljük ki, és abszolutizáljuk, akkor nem történetírást művelünk.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignleft size-medium wp-image-1410\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Szále László és Gombár Csaba\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6949-199x300.jpg\" alt=\"\" width=\"199\" height=\"300\" /><a href=\"http://bmta.hu/profil/?uid=20\" target=\"_blank\">Szále László</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">A sajtóban már senki nem akar tanulni, sokkal inkább oktatni, még inkább büroktatni. Több mint 40 éve írok publicisztikát, amit véleményformáló műfajnak is mondanak, de nekem még soha, senkinek a véleményét nem sikerült megváltoztatnom.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Nem az igazság számít (kivéve, ha vékony a jég, vagy ha éget az izzó piszkavas), egyre inkább az az érdeke mindenkinek, hogy az oldala, a pártja álláspontját védje. Ez általában erősebb, mint az igazság, melyből úgy is sok van. Az ember nehezen viseli a <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Kognit%C3%ADv_disszonancia\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">kognitív disszonanciát</span></a>.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A hitvitákban, és azóta még inkább, a meggyőzés helyett hasznosabb az ellenfél átkozása, nemes és nemtelen eszközökkel történő lejáratása.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Csak annak a vitának van értelme, mely közelebb hozza egymáshoz a véleményeket, és a mögöttük álló embereket, nem pedig eltávolítja.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Az emberek többsége a saját előítéleteihez mazsoláz ki tényeket és érveket a vitafolyamból, hogy megerősítse álláspontját. Árnyalni, nem tud és nem is akar, ez a vita diszfunkcionálissá válásának jele.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Totális információs zűrzavarnak nézünk elébe. A második bábeli zűrzavartól félek, mely abban különbözik a bibliai elsőtől, hogy most megértjük, mit mond a másik, csak éppen nem hisszük el - az eredmény ugyanaz. Van-e esélyünk? Csak akkor, ha nem csupán a másik fél hibáit keressük, hanem az igazságait is, azt nézve, mit tanulhatunk belőle. Egy jó vitában nem a másik megsemmisítése, hanem a magam épülése fontos, hogy én mit nyerhetek. Ha tanulok belőle, akkor igazam van, ha a vitában nem volt igazam, akkor is.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Romsics Ignác</strong>: <span style=\"color: #333399;\">Akármennyire túlburjánzik a <a href=\"http://members.upc.hu/neumer.katalin/identitas/Nemzet,%20kollektiv%20emlekezet.pdf\" target=\"_blank\">public history</a>, nekem és a történelemtanároknak ki kell állnunk a diákok elé, ahol nem mondhatjuk el tízmillió magyar történetét, hanem valami olyan elfogadott tudást kell átadni, melyben a professzionális történészek megegyeznek.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">A 20. század 3. harmadára a világra vetett tekintetünk megváltozott. A világ is megváltozott, de ahogy nézzük, az is megváltozott. Miért állt elő ez a rendkívül érzékeny, frusztrált helyzet a 20. századi történelmi vitákkal kapcsolatban? Azért, mert Magyarországon kialakult két nagy identitáspolitikai közösség, melynek megfeleltethető két nagy politikai erő. Nagyjából a rendszerváltásnál eltakarították a szobrokat, melyekről úgy gondolták, hogy a régi emlékezetpolitika rekvizitumaiként eltakaríthatók. Az újratemetésből, Nyírőből, másokból közben keletkezett egy érzékenység, amely a történészeket be akarja sorolni ebbe vagy abba az identitáspolitikai vonalba. Az a fajta távolságtartó attitűd, melyet érvényesíteni próbáltam a munkám során, és amelyre a diákjaimat is tanítottam, ma elfogadhatatlan ezen az oldalon is, és azon az oldalon is. Azt várja mindkét oldal, hogy állj ide, ne gondolkozz, mondd azokat az egyszerű jelszavakat, amelyeket én mondok!</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><img class=\"alignleft size-medium wp-image-1409\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Ungváry Krisztián\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/DSC_6947_11-200x300.jpg\" alt=\"\" width=\"200\" height=\"300\" /><a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Ungv%C3%A1ry_Kriszti%C3%A1n\" target=\"_blank\">Ungváry Krisztián</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">A public history olyan mint a Facebook. A Facebook-on, hogy mi válik hírré és mi nem, attól függ, hogy hányan kattintanak rá, hányan lájkolják. Hogy ki írja a történelmet, arra a válasz is hasonlóan adható: mindenki írja, az internetes és nem internetes közönség, történészek és nem történészek egyaránt. A kérdés inkább az, hogy ki tematizálja. Tematizálni az tudja, akinek erre pénze van, ez mindenütt az állam, illetve a politika.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">1990 óta <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Wass_Albert\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Vass Albertnek</span></a> 44 szobrot állítottak, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Nagy_Imre_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Nagy Imrének</span></a> 16, <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Bethlen_Istv%C3%A1n_(politikus)\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #993366;\">Bethlen Istvánnak</span></a> 1,   Márainak 4 van (ebből 2 Kassán), ami elgondolkodtató, ugyanis a Vass Albert szobrokat nem helyi elmebetegek társaságai avatták fel, hanem állami pénzből mondjuk Kövér László, vagy Orbán Viktor. Ebből is látszik, hogy a tematizálás nem a public history, és nem a Vass Albert rajongók kérdése volt. Sőt a Vass Albert rajongók szerintem mesterségesen lettek megteremtve, ugyanis magától egy Vass Albert nem tudott volna létrehozni egy akkora olvasótábort, ha erre a politika jó érzékkel rá nem száll, mert van valamire egy szunnyadó igény, és van egy politikus vagy egy író, aki ezt nagyszerűen ki tudja elégíteni, sőt kettőt az egyben.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">A <a href=\"http://horthy-korszak.lap.hu/\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Horthy-korszak</span></a> régen volt, és már vége van. Trianonnak (sajnos) mindaddig nincs vége, amíg a szomszédos országokban  magyar nemzetiségű emberek élnek, és őket a szomszédos országok nemzetállamot elnyomó politikája sújtja. Amíg ez a helyzet fennáll, addig (sajnos) nem mondhatjuk, hogy csupán egy neurózisról van szó, ami már teljesen elszakadt a traumától, még akkor sem, mondhatjuk, ha egyébként akik trianonoznak Magyarországon, személyükben általában semmilyen módon nem érintettek. Nem a csángó magyarok fognak idejönni Budapestre Nagyagymarország című lapot gründolni,  ami egyébként jobbikos propagandát csinál, miközben a Fidesz Magyar Polgári Párt pénzeli.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Gombár Csaba</strong>: <span style=\"color: #993366;\">A politikai korrektség egyszerűen csak arról szól, hogy ne alázzunk meg másokat, tehát ha vannak olyan kifejezések, fordulatok, megítélések, melyek csak egyszerűen sértők, ilyet nem illik használni. A polgárjogi mozgalmakban hosszú évtizedeken keresztül elérték az Egyesült Államokban, hogy a felső politikai nyilvánosságban egyszerűen nem lehet bizonyos kifejezéseket használni. Ez egyszerűen tilalmas dolog. Európa nyugati részén ha valaki ilyen értelemben hibát követ el mint politikus, annak illik lemondania. Egyébként ha valaki civilizált ember, akkor magántársaságban sem mond politikailag inkorrekt dolgokat. Tele vagyunk mindnyájan előítéletekkel, ha valamilyen önkontroll néha szóhoz jutna, az nem árt.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.uni-corvinus.hu/index.php?id=24294&amp;neptunKod=E4GIB8\" target=\"_blank\">Deák Dániel</a></strong>: <span style=\"color: #333399;\">Idealizmus, hogy van szaktörténelem, melynek képviselői, megfelelő apparátussal, megfelelő fórumokon kifejtik a tudományos álláspontjukat. A másik szélső pont az, hogy van személyes emlékezet. Számomra az az érdekes, ami a kettő között van. Ha erről a nagyon széles mezőről kezdünk gondolkodni, akkor kapunk választ arra, hogy ki írja a történelmet. A politikai korrektség értékeinek az elterjesztésére mai magyar társadalom nagyon rászorul, ám ez is egy távoli, szép idea. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #993366;\">Meggyőződésem, hogy csak abban a folyamatban tudjuk tisztázni ezeket a fogalmakat, amikor kimondjuk őket. Ez egy összjáték, itt együtt kell gondolkodni, itt együtt kell beszélni, együtt kell kommunikálni, és ebből, ha jóakaratú emberek találkoznak, majd valami összejön. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Ha nem tudunk megbirkózni a görcsökkel, traumákkal, akkor nem az értelmes problémák megoldásának feszülünk, hanem csak az elfojtás marad. Az elfojtásnak mi az eredménye? A salak. Olyan salak, mint a bűnbak képzés. Olyan salak, mint az összeesküvés elméletek. Tehát az a tét, hogy belecsúszunk-e a salakképző folyamatba (ahogy sajnos már eléggé benne vagyunk), vagy pedig valami értelmesebb, az emberhez méltóbb formát találunk közbeszédhez. Ehhez beszélni kell, beszélni, beszélni, ahogy <a href=\"http://hu.wikipedia.org/wiki/Michel_Foucault\" target=\"_blank\"><span style=\"color: #333399;\">Foucault</span></a> mondja, mert csak a beszédben jelennek meg aztán azok a lehetőségek, sokszor parányi ki esély, amikor aztán valahogy a humánus értékekre tekintettel összetalálkozhatnak emberek. A tét nagy, el is bukhatunk, remélem nem ezt fogjuk tenni. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong><a href=\"http://www.mpta.hu/n/cvt/topolanszky.inc.html?KeepThis=true&amp;TB_iframe=true&amp;height=500&amp;width=600\" target=\"_blank\">Topolánszky Ákos</a></strong>: <span style=\"color: #993366;\">Bennem semmifajta igény nincs senkinek a démonizálására, sem heroizálásra, az nem értelmiségi magatartás. Az értelmiségi magatartás az, amikor valakinek az életművét kritikus barátként tekintjük a lehető legnagyobb jóindulattal, de a megfelelő kritikai apparátussal.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"color: #333399;\">Probléma, ha egy szociológiai tényt, vagy annak látszó tárgyat etnikai karakterrel ruházunk fel. Ilyenkor az értelmiségi óvakodjon és lépjen egy picit hátrább, mert ez intellektuálisan nagyon igénytelen megoldás, a nagy, komplikált valóság egyfajta leegyszerűsítéseként írható le.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Megyesi György</strong>(?): <span style=\"color: #993366;\">A normális önismeret a normális cselekvés alapja. Az önismeret elidegeníthetetlen, vagy megkerülhetetlen része a történelemről való reális gondolkodás, a reális tudat... Kérdés, hogy a megalapozott tudásból, hogy lesz a társadalom önképe? A két szint között van egy nagy szakadék, amit valahogy át kellene hidalni. </span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Darányi András</strong>(?): <span style=\"color: #333399;\">A politikai korrektség nagyon fontos mert nevelhet bennünket az egymás felé való respektusban. Egy szerencsétlenül megfogalmazott mondatot lehet bunkóként használni. A rasszista, antiszemita, antiroma kifejezés szintén használható bunkóként, de ez nem azt jelenti, hogy nincs antiszemitizmus, nincs rasszizmus. Valakinek egy rossz beszólását amit meggondolatlanul tett, vagy évekkel ezelőtt egy könyvbe beinkorporált, felvetni olyan helyzetben, ahol a magyarságot ez rossz színben tünteti fel, nem a politikai korrektség, hanem annak ellenkezője. Mindent fel lehet most politikailag használni, még egy félrecsúszott mondatot is.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><strong>Füzéki Bálint</strong>(?): <span style=\"color: #993366;\">Két jelese a magyar értelmiségi elitnek, Kertész Imre és Konrád György ma Németországban él. Konrád György tengliző embernek nevezi magát Németország és Magyarország között, jelezvén ezzel, hogy legalább olyan jól érzi magát ott, mint itt. Hogy jutottunk el odáig, hogy azok az emberek, akik a logika minden szabálya szerint, még a tekintetüket is elfordítanák Németországról, most jobban érzik magukat ott, mint itt? A jobboldali szélsőségek sokkal erősebbek itt, mint ott. A kérdés továbbgondolva talán az, hogy akik írják a történelmet, nem csinálják-e?</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Egyelőre ennyit ajánlónak, JA</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"></p>', 'Ki írja a történelmet?', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1390-revision-26', '', '', '2012-12-01 13:09:33', '2012-12-01 12:09:33', '', 1390, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1390-revision-26/', 0, 'revision', '', 0),
(1423, 19, '2012-12-17 11:29:03', '2012-12-17 10:29:03', '<p style=\"text-align: justify;\">Változtatás nélkül idemásolom a Bhaktivedanta Hittudományi Főiskola gólyabálján elhangzott köszöntőt. Értékeket keresünk, mindnyájunk célja, hogy tiszták, a Teremtő előtt kedvesek legyünk, és talán az is, hogy erről valamilyen formában tanúságot is tegyünk...</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Minden főiskolán hagyomány az új hallgatók köszöntése, a gólyabál. Sokszor ez a köszöntés egyben komoly próbatételt is jelent az új hallgatók számára. Főiskolánk az új hallgatóit szeretné a védikus kultúra elveivel összhangban, szeretettel köszönteni, ezért ezen a bálon nem kell tartani a próbatételektől. Azért is, hogy ezt hangsúlyozzuk, a gólya helyett más madarat választottunk szimbólumul.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><img class=\"alignleft wp-image-1425\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Répássy Jeney Rita\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/2012-12-17_100449-238x300.png\" alt=\"\" width=\"190\" height=\"240\" />A védikus filozófia több madárfajtát is kiemel valamilyen különleges tulajdonsága miatt. A pávák például elbűvölően tudnak táncolni, és Krisnát az ő tolluk ékesíti. Visnu isten hordozóállata egy hatalmas sas vagy griffszerű élőlény.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Mégis, minden madár közül talán legkiemelkedőbb a hattyú. Kecses nyaka és hófehér tolla miatt nem csak keleten, de nyugaton is a tisztaság fogalma kapcsolódik hozzá.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><img class=\"alignright size-medium wp-image-1426\" style=\"margin: 5px;\" title=\"*\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/2012-12-17_103213-213x300.png\" alt=\"\" width=\"213\" height=\"300\" />Andersen meséje óta a hattyú a rejtőzködő szépség és érettség szimbóluma, és arra figyelmeztet, hogy sohase ítéljük meg egymást elhamarkodottan, hiszen nem tudhatjuk, hogy a szürke kiskacsa tollazat alatt kiben rejtőzik egy csodálatos hattyú.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">A védikus filozófia a tökéletességet elért embert parama-hamszának nevezi, vagyis a legmagasabb rendű hattyúnak. Ez az elnevezés a hattyúk azon tulajdonságára vezethető vissza, hogy ők képesek a tej és a víz keverékéből kiválasztani a tejet. Hasonlóan a parama-hamszák, a tökéletességet elért emberek képesek az illuzórikus világ számtalan tevékenysége helyett az Úr szolgálatát végezni. Természetükben számtalan jó tulajdonság fellelhető: nem büszkék, nem önteltek, nem erőszakosak, türelmesek, tisztességesek, odaadóak és őszinték.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">A hattyúvá válás nem könnyű tudomány. A Bhagavad-gítá állítása szerint sok ezer ember közül csak egy az, aki a lelki tökéletességre törekszik, hattyúvá akar válni. Ti mind hattyúknak készültök, s szívből reméljük, hogy a Főiskolánkon eltöltött évek még közelebb segítenek majd benneteket e tökéletesedés felé.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">R.J.R.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Végül néhány kép azokról, akik hattyúvá szeretnének válni:</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">[svgallery name=\"2012_12_16_hattyubal\"]</p>', 'Hattyúbál', '', 'publish', 'open', 'open', '', 'hattyubal', '', '', '2020-03-27 10:53:47', '2020-03-27 09:53:47', '', 0, 'http://oroszlanklub.com/?p=1423', 0, 'post', '', 0),
(1424, 19, '2012-12-17 10:01:21', '2012-12-17 09:01:21', '<p style=\"text-align: justify;\">Változtatás nélkül idemásolom a Bhaktivedanta Hittudományi Főiskola gólyabálján elhangzott köszöntőt. Értékeket keresünk, mindnyájunk célja, hogy tiszták, a Teremtő előtt kedvesek legyünk, és talán az is, hogy erről tanúságot is tegyünk.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Minden főiskolán hagyomány az új hallgatók köszöntése, a gólyabál. Sokszor ez a köszöntés egyben komoly próbatételt is jelent az új hallgatók számára. Főiskolánk az új hallgatóit szeretné a védikus kultúra elveivel összhangban, szeretettel köszönteni, ezért ezen a bálon nem kell tartani a próbatételektől. Azért is, hogy ezt hangsúlyozzuk, a gólya helyett más madarat választottunk szimbólumul.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A védikus filozófia több madárfajtát is kiemel valamilyen különleges tulajdonsága miatt. A pávák például elbűvölően tudnak táncolni, és Krisnát az ő tolluk ékesíti. Visnu isten hordozóállata egy hatalmas sas vagy griffszerű élőlény.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Mégis, minden madár közül talán legkiemelkedőbb a hattyú. Kecses nyaka és hófehér tolla miatt nem csak keleten, de nyugaton is a tisztaság fogalma kapcsolódik hozzá.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Andersen meséje óta a hattyú a rejtőzködő szépség és érettség szimbóluma, és arra figyelmeztet, hogy sohase ítéljük meg egymást elhamarkodottan, hiszen nem tudhatjuk, hogy a szürke kiskacsa tollazat alatt kiben rejtőzik egy csodálatos hattyú.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A védikus filozófia a tökéletességet elért embert parama-hamszának nevezi, vagyis a legmagasabb rendű hattyúnak. Ez az elnevezés a hattyúk azon tulajdonságára vezethető vissza, hogy ők képesek a tej és a víz keverékéből kiválasztani a tejet. Hasonlóan a parama-hamszák, a tökéletességet elért emberek képesek az illuzórikus világ számtalan tevékenysége helyett az Úr szolgálatát végezni. Természetükben számtalan jó tulajdonság fellelhető: nem büszkék, nem önteltek, nem erőszakosak, türelmesek, tisztességesek, odaadóak és őszinték.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A hattyúvá válás nem könnyű tudomány. A Bhagavad-gítá állítása szerint sok ezer ember közül csak egy az, aki a lelki tökéletességre törekszik, hattyúvá akar válni. Ti mind hattyúknak készültök, s szívből reméljük, hogy a Főiskolánkon eltöltött évek még közelebb segítenek majd benneteket e tökéletesedés felé.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">R.J.R.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Végül néhány kép azokról, akik hattyúvá szeretnének válni:</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"></p>', 'Hattyúbál', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1423-revision-v1', '', '', '2012-12-17 10:01:21', '2012-12-17 09:01:21', '', 1423, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1423-revision/', 0, 'revision', '', 0),
(1425, 19, '2012-12-17 10:05:54', '2012-12-17 09:05:54', '', 'Répássy Jeney Rita', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '2012-12-17_100449', '', '', '2012-12-17 10:05:54', '2012-12-17 09:05:54', '', 1423, 'http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/2012-12-17_100449.png', 0, 'attachment', 'image/png', 0),
(1426, 19, '2012-12-17 10:32:58', '2012-12-17 09:32:58', '', '*', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '2012-12-17_103213', '', '', '2012-12-17 10:32:58', '2012-12-17 09:32:58', '', 1423, 'http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/2012-12-17_103213.png', 0, 'attachment', 'image/png', 0),
(1427, 19, '2012-12-17 10:07:32', '2012-12-17 09:07:32', '<p style=\"text-align: justify;\">Változtatás nélkül idemásolom a Bhaktivedanta Hittudományi Főiskola gólyabálján elhangzott köszöntőt. Értékeket keresünk, mindnyájunk célja, hogy tiszták, a Teremtő előtt kedvesek legyünk, és talán az is, hogy erről tanúságot is tegyünk.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><img class=\"alignleft  wp-image-1425\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Répássy Jeney Rita\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/2012-12-17_100449-238x300.png\" alt=\"\" width=\"190\" height=\"240\" />Minden főiskolán hagyomány az új hallgatók köszöntése, a gólyabál. Sokszor ez a köszöntés egyben komoly próbatételt is jelent az új hallgatók számára. Főiskolánk az új hallgatóit szeretné a védikus kultúra elveivel összhangban, szeretettel köszönteni, ezért ezen a bálon nem kell tartani a próbatételektől. Azért is, hogy ezt hangsúlyozzuk, a gólya helyett más madarat választottunk szimbólumul.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A védikus filozófia több madárfajtát is kiemel valamilyen különleges tulajdonsága miatt. A pávák például elbűvölően tudnak táncolni, és Krisnát az ő tolluk ékesíti. Visnu isten hordozóállata egy hatalmas sas vagy griffszerű élőlény.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Mégis, minden madár közül talán legkiemelkedőbb a hattyú. Kecses nyaka és hófehér tolla miatt nem csak keleten, de nyugaton is a tisztaság fogalma kapcsolódik hozzá.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Andersen meséje óta a hattyú a rejtőzködő szépség és érettség szimbóluma, és arra figyelmeztet, hogy sohase ítéljük meg egymást elhamarkodottan, hiszen nem tudhatjuk, hogy a szürke kiskacsa tollazat alatt kiben rejtőzik egy csodálatos hattyú.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A védikus filozófia a tökéletességet elért embert parama-hamszának nevezi, vagyis a legmagasabb rendű hattyúnak. Ez az elnevezés a hattyúk azon tulajdonságára vezethető vissza, hogy ők képesek a tej és a víz keverékéből kiválasztani a tejet. Hasonlóan a parama-hamszák, a tökéletességet elért emberek képesek az illuzórikus világ számtalan tevékenysége helyett az Úr szolgálatát végezni. Természetükben számtalan jó tulajdonság fellelhető: nem büszkék, nem önteltek, nem erőszakosak, türelmesek, tisztességesek, odaadóak és őszinték.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A hattyúvá válás nem könnyű tudomány. A Bhagavad-gítá állítása szerint sok ezer ember közül csak egy az, aki a lelki tökéletességre törekszik, hattyúvá akar válni. Ti mind hattyúknak készültök, s szívből reméljük, hogy a Főiskolánkon eltöltött évek még közelebb segítenek majd benneteket e tökéletesedés felé.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">R.J.R.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Végül néhány kép azokról, akik hattyúvá szeretnének válni:</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"></p>', 'Hattyúbál', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1423-revision-v1', '', '', '2012-12-17 10:07:32', '2012-12-17 09:07:32', '', 1423, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1423-revision-2/', 0, 'revision', '', 0),
(1428, 19, '2012-12-17 10:36:10', '2012-12-17 09:36:10', '<p style=\"text-align: justify;\">Változtatás nélkül idemásolom a Bhaktivedanta Hittudományi Főiskola gólyabálján elhangzott köszöntőt. Értékeket keresünk, mindnyájunk célja, hogy tiszták, a Teremtő előtt kedvesek legyünk, és talán az is, hogy erről tanúságot is tegyünk.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><img class=\"alignleft  wp-image-1425\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Répássy Jeney Rita\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/2012-12-17_100449-238x300.png\" alt=\"\" width=\"190\" height=\"240\" />Minden főiskolán hagyomány az új hallgatók köszöntése, a gólyabál. Sokszor ez a köszöntés egyben komoly próbatételt is jelent az új hallgatók számára. Főiskolánk az új hallgatóit szeretné a védikus kultúra elveivel összhangban, szeretettel köszönteni, ezért ezen a bálon nem kell tartani a próbatételektől. Azért is, hogy ezt hangsúlyozzuk, a gólya helyett más madarat választottunk szimbólumul.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A védikus filozófia több madárfajtát is kiemel valamilyen különleges tulajdonsága miatt. A pávák például elbűvölően tudnak táncolni, és Krisnát az ő tolluk ékesíti. Visnu isten hordozóállata egy hatalmas sas vagy griffszerű élőlény.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Mégis, minden madár közül talán legkiemelkedőbb a hattyú. Kecses nyaka és hófehér tolla miatt nem csak keleten, de nyugaton is a tisztaság fogalma kapcsolódik hozzá.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><img class=\"alignright size-medium wp-image-1426\" style=\"margin: 5px;\" title=\"*\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/2012-12-17_103213-213x300.png\" alt=\"\" width=\"213\" height=\"300\" />Andersen meséje óta a hattyú a rejtőzködő szépség és érettség szimbóluma, és arra figyelmeztet, hogy sohase ítéljük meg egymást elhamarkodottan, hiszen nem tudhatjuk, hogy a szürke kiskacsa tollazat alatt kiben rejtőzik egy csodálatos hattyú.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A védikus filozófia a tökéletességet elért embert parama-hamszának nevezi, vagyis a legmagasabb rendű hattyúnak. Ez az elnevezés a hattyúk azon tulajdonságára vezethető vissza, hogy ők képesek a tej és a víz keverékéből kiválasztani a tejet. Hasonlóan a parama-hamszák, a tökéletességet elért emberek képesek az illuzórikus világ számtalan tevékenysége helyett az Úr szolgálatát végezni. Természetükben számtalan jó tulajdonság fellelhető: nem büszkék, nem önteltek, nem erőszakosak, türelmesek, tisztességesek, odaadóak és őszinték.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A hattyúvá válás nem könnyű tudomány. A Bhagavad-gítá állítása szerint sok ezer ember közül csak egy az, aki a lelki tökéletességre törekszik, hattyúvá akar válni. Ti mind hattyúknak készültök, s szívből reméljük, hogy a Főiskolánkon eltöltött évek még közelebb segítenek majd benneteket e tökéletesedés felé.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">R.J.R.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Végül néhány kép azokról, akik hattyúvá szeretnének válni:</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"></p>', 'Hattyúbál', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1423-revision-v1', '', '', '2012-12-17 10:36:10', '2012-12-17 09:36:10', '', 1423, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1423-revision-3/', 0, 'revision', '', 0);
INSERT INTO `wp_posts` (`ID`, `post_author`, `post_date`, `post_date_gmt`, `post_content`, `post_title`, `post_excerpt`, `post_status`, `comment_status`, `ping_status`, `post_password`, `post_name`, `to_ping`, `pinged`, `post_modified`, `post_modified_gmt`, `post_content_filtered`, `post_parent`, `guid`, `menu_order`, `post_type`, `post_mime_type`, `comment_count`) VALUES
(1429, 19, '2012-12-17 10:37:39', '2012-12-17 09:37:39', '<p style=\"text-align: justify;\">Változtatás nélkül idemásolom a Bhaktivedanta Hittudományi Főiskola gólyabálján elhangzott köszöntőt. Értékeket keresünk, mindnyájunk célja, hogy tiszták, a Teremtő előtt kedvesek legyünk, és talán az is, hogy erről tanúságot is tegyünk.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><img class=\"alignleft  wp-image-1425\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Répássy Jeney Rita\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/2012-12-17_100449-238x300.png\" alt=\"\" width=\"190\" height=\"240\" />Minden főiskolán hagyomány az új hallgatók köszöntése, a gólyabál. Sokszor ez a köszöntés egyben komoly próbatételt is jelent az új hallgatók számára. Főiskolánk az új hallgatóit szeretné a védikus kultúra elveivel összhangban, szeretettel köszönteni, ezért ezen a bálon nem kell tartani a próbatételektől. Azért is, hogy ezt hangsúlyozzuk, a gólya helyett más madarat választottunk szimbólumul.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A védikus filozófia több madárfajtát is kiemel valamilyen különleges tulajdonsága miatt. A pávák például elbűvölően tudnak táncolni, és Krisnát az ő tolluk ékesíti. Visnu isten hordozóállata egy hatalmas sas vagy griffszerű élőlény.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Mégis, minden madár közül talán legkiemelkedőbb a hattyú. Kecses nyaka és hófehér tolla miatt nem csak keleten, de nyugaton is a tisztaság fogalma kapcsolódik hozzá.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><img class=\"alignright size-medium wp-image-1426\" style=\"margin: 5px;\" title=\"*\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/2012-12-17_103213-213x300.png\" alt=\"\" width=\"213\" height=\"300\" />Andersen meséje óta a hattyú a rejtőzködő szépség és érettség szimbóluma, és arra figyelmeztet, hogy sohase ítéljük meg egymást elhamarkodottan, hiszen nem tudhatjuk, hogy a szürke kiskacsa tollazat alatt kiben rejtőzik egy csodálatos hattyú.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A védikus filozófia a tökéletességet elért embert parama-hamszának nevezi, vagyis a legmagasabb rendű hattyúnak. Ez az elnevezés a hattyúk azon tulajdonságára vezethető vissza, hogy ők képesek a tej és a víz keverékéből kiválasztani a tejet. Hasonlóan a parama-hamszák, a tökéletességet elért emberek képesek az illuzórikus világ számtalan tevékenysége helyett az Úr szolgálatát végezni. Természetükben számtalan jó tulajdonság fellelhető: nem büszkék, nem önteltek, nem erőszakosak, türelmesek, tisztességesek, odaadóak és őszinték.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A hattyúvá válás nem könnyű tudomány. A Bhagavad-gítá állítása szerint sok ezer ember közül csak egy az, aki a lelki tökéletességre törekszik, hattyúvá akar válni. Ti mind hattyúknak készültök, s szívből reméljük, hogy a Főiskolánkon eltöltött évek még közelebb segítenek majd benneteket e tökéletesedés felé.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">R.J.R.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Végül néhány kép azokról, akik hattyúvá szeretnének válni:</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"></p>', 'Hattyúbál', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1423-revision-v1', '', '', '2012-12-17 10:37:39', '2012-12-17 09:37:39', '', 1423, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1423-revision-4/', 0, 'revision', '', 0),
(1430, 19, '2012-12-17 11:16:35', '2012-12-17 10:16:35', '<p style=\"text-align: justify;\">Változtatás nélkül idemásolom a Bhaktivedanta Hittudományi Főiskola gólyabálján elhangzott köszöntőt. Értékeket keresünk, mindnyájunk célja, hogy tiszták, a Teremtő előtt kedvesek legyünk, és talán az is, hogy erről tanúságot is tegyünk.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><img class=\"alignleft  wp-image-1425\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Répássy Jeney Rita\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/2012-12-17_100449-238x300.png\" alt=\"\" width=\"190\" height=\"240\" />Minden főiskolán hagyomány az új hallgatók köszöntése, a gólyabál. Sokszor ez a köszöntés egyben komoly próbatételt is jelent az új hallgatók számára. Főiskolánk az új hallgatóit szeretné a védikus kultúra elveivel összhangban, szeretettel köszönteni, ezért ezen a bálon nem kell tartani a próbatételektől. Azért is, hogy ezt hangsúlyozzuk, a gólya helyett más madarat választottunk szimbólumul.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A védikus filozófia több madárfajtát is kiemel valamilyen különleges tulajdonsága miatt. A pávák például elbűvölően tudnak táncolni, és Krisnát az ő tolluk ékesíti. Visnu isten hordozóállata egy hatalmas sas vagy griffszerű élőlény.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Mégis, minden madár közül talán legkiemelkedőbb a hattyú. Kecses nyaka és hófehér tolla miatt nem csak keleten, de nyugaton is a tisztaság fogalma kapcsolódik hozzá.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><img class=\"alignright size-medium wp-image-1426\" style=\"margin: 5px;\" title=\"*\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/2012-12-17_103213-213x300.png\" alt=\"\" width=\"213\" height=\"300\" />Andersen meséje óta a hattyú a rejtőzködő szépség és érettség szimbóluma, és arra figyelmeztet, hogy sohase ítéljük meg egymást elhamarkodottan, hiszen nem tudhatjuk, hogy a szürke kiskacsa tollazat alatt kiben rejtőzik egy csodálatos hattyú.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A védikus filozófia a tökéletességet elért embert parama-hamszának nevezi, vagyis a legmagasabb rendű hattyúnak. Ez az elnevezés a hattyúk azon tulajdonságára vezethető vissza, hogy ők képesek a tej és a víz keverékéből kiválasztani a tejet. Hasonlóan a parama-hamszák, a tökéletességet elért emberek képesek az illuzórikus világ számtalan tevékenysége helyett az Úr szolgálatát végezni. Természetükben számtalan jó tulajdonság fellelhető: nem büszkék, nem önteltek, nem erőszakosak, türelmesek, tisztességesek, odaadóak és őszinték.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A hattyúvá válás nem könnyű tudomány. A Bhagavad-gítá állítása szerint sok ezer ember közül csak egy az, aki a lelki tökéletességre törekszik, hattyúvá akar válni. Ti mind hattyúknak készültök, s szívből reméljük, hogy a Főiskolánkon eltöltött évek még közelebb segítenek majd benneteket e tökéletesedés felé.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">R.J.R.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Végül néhány kép azokról, akik hattyúvá szeretnének válni:</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">[svgallery name=\"2012_12_16_hattyubal\"]</p>', 'Hattyúbál', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1423-revision-v1', '', '', '2012-12-17 11:16:35', '2012-12-17 10:16:35', '', 1423, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1423-revision-5/', 0, 'revision', '', 0),
(1431, 19, '2012-12-17 11:28:26', '2012-12-17 10:28:26', '', 'Hattyú', '', 'inherit', 'open', 'open', '', 'htumb', '', '', '2012-12-17 11:28:26', '2012-12-17 10:28:26', '', 1423, 'http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/htumb.png', 0, 'attachment', 'image/png', 0),
(1432, 19, '2012-12-17 11:21:10', '2012-12-17 10:21:10', '<p style=\"text-align: justify;\">Változtatás nélkül idemásolom a Bhaktivedanta Hittudományi Főiskola gólyabálján elhangzott köszöntőt. Értékeket keresünk, mindnyájunk célja, hogy tiszták, a Teremtő előtt kedvesek legyünk, és talán az is, hogy erről valamilyen formában tanúságot is tegyünk...</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><img class=\"alignleft  wp-image-1425\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Répássy Jeney Rita\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/2012-12-17_100449-238x300.png\" alt=\"\" width=\"190\" height=\"240\" />Minden főiskolán hagyomány az új hallgatók köszöntése, a gólyabál. Sokszor ez a köszöntés egyben komoly próbatételt is jelent az új hallgatók számára. Főiskolánk az új hallgatóit szeretné a védikus kultúra elveivel összhangban, szeretettel köszönteni, ezért ezen a bálon nem kell tartani a próbatételektől. Azért is, hogy ezt hangsúlyozzuk, a gólya helyett más madarat választottunk szimbólumul.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A védikus filozófia több madárfajtát is kiemel valamilyen különleges tulajdonsága miatt. A pávák például elbűvölően tudnak táncolni, és Krisnát az ő tolluk ékesíti. Visnu isten hordozóállata egy hatalmas sas vagy griffszerű élőlény.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Mégis, minden madár közül talán legkiemelkedőbb a hattyú. Kecses nyaka és hófehér tolla miatt nem csak keleten, de nyugaton is a tisztaság fogalma kapcsolódik hozzá.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><img class=\"alignright size-medium wp-image-1426\" style=\"margin: 5px;\" title=\"*\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/2012-12-17_103213-213x300.png\" alt=\"\" width=\"213\" height=\"300\" />Andersen meséje óta a hattyú a rejtőzködő szépség és érettség szimbóluma, és arra figyelmeztet, hogy sohase ítéljük meg egymást elhamarkodottan, hiszen nem tudhatjuk, hogy a szürke kiskacsa tollazat alatt kiben rejtőzik egy csodálatos hattyú.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A védikus filozófia a tökéletességet elért embert parama-hamszának nevezi, vagyis a legmagasabb rendű hattyúnak. Ez az elnevezés a hattyúk azon tulajdonságára vezethető vissza, hogy ők képesek a tej és a víz keverékéből kiválasztani a tejet. Hasonlóan a parama-hamszák, a tökéletességet elért emberek képesek az illuzórikus világ számtalan tevékenysége helyett az Úr szolgálatát végezni. Természetükben számtalan jó tulajdonság fellelhető: nem büszkék, nem önteltek, nem erőszakosak, türelmesek, tisztességesek, odaadóak és őszinték.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A hattyúvá válás nem könnyű tudomány. A Bhagavad-gítá állítása szerint sok ezer ember közül csak egy az, aki a lelki tökéletességre törekszik, hattyúvá akar válni. Ti mind hattyúknak készültök, s szívből reméljük, hogy a Főiskolánkon eltöltött évek még közelebb segítenek majd benneteket e tökéletesedés felé.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">R.J.R.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Végül néhány kép azokról, akik hattyúvá szeretnének válni:</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">[svgallery name=\"2012_12_16_hattyubal\"]</p>', 'Hattyúbál', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1423-revision-v1', '', '', '2012-12-17 11:21:10', '2012-12-17 10:21:10', '', 1423, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1423-revision-6/', 0, 'revision', '', 0),
(1433, 19, '2012-12-17 11:31:36', '2012-12-17 10:31:36', '<p style=\"text-align: justify;\">Változtatás nélkül idemásolom a Bhaktivedanta Hittudományi Főiskola gólyabálján elhangzott köszöntőt. Értékeket keresünk, mindnyájunk célja, hogy tiszták, a Teremtő előtt kedvesek legyünk, és talán az is, hogy erről valamilyen formában tanúságot is tegyünk...</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Minden főiskolán hagyomány az új hallgatók köszöntése, a gólyabál. Sokszor ez a köszöntés egyben komoly próbatételt is jelent az új hallgatók számára. Főiskolánk az új hallgatóit szeretné a védikus kultúra elveivel összhangban, szeretettel köszönteni, ezért ezen a bálon nem kell tartani a próbatételektől. Azért is, hogy ezt hangsúlyozzuk, a gólya helyett más madarat választottunk szimbólumul.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><img class=\"alignleft size-medium wp-image-1425\" title=\"Répássy Jeney Rita\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/2012-12-17_100449-238x300.png\" alt=\"\" width=\"238\" height=\"300\" />A védikus filozófia több madárfajtát is kiemel valamilyen különleges tulajdonsága miatt. A pávák például elbűvölően tudnak táncolni, és Krisnát az ő tolluk ékesíti. Visnu isten hordozóállata egy hatalmas sas vagy griffszerű élőlény.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Mégis, minden madár közül talán legkiemelkedőbb a hattyú. Kecses nyaka és hófehér tolla miatt nem csak keleten, de nyugaton is a tisztaság fogalma kapcsolódik hozzá.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><img class=\"alignright size-medium wp-image-1426\" style=\"margin: 5px;\" title=\"*\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/2012-12-17_103213-213x300.png\" alt=\"\" width=\"213\" height=\"300\" />Andersen meséje óta a hattyú a rejtőzködő szépség és érettség szimbóluma, és arra figyelmeztet, hogy sohase ítéljük meg egymást elhamarkodottan, hiszen nem tudhatjuk, hogy a szürke kiskacsa tollazat alatt kiben rejtőzik egy csodálatos hattyú.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A védikus filozófia a tökéletességet elért embert parama-hamszának nevezi, vagyis a legmagasabb rendű hattyúnak. Ez az elnevezés a hattyúk azon tulajdonságára vezethető vissza, hogy ők képesek a tej és a víz keverékéből kiválasztani a tejet. Hasonlóan a parama-hamszák, a tökéletességet elért emberek képesek az illuzórikus világ számtalan tevékenysége helyett az Úr szolgálatát végezni. Természetükben számtalan jó tulajdonság fellelhető: nem büszkék, nem önteltek, nem erőszakosak, türelmesek, tisztességesek, odaadóak és őszinték.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A hattyúvá válás nem könnyű tudomány. A Bhagavad-gítá állítása szerint sok ezer ember közül csak egy az, aki a lelki tökéletességre törekszik, hattyúvá akar válni. Ti mind hattyúknak készültök, s szívből reméljük, hogy a Főiskolánkon eltöltött évek még közelebb segítenek majd benneteket e tökéletesedés felé.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">R.J.R.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Végül néhány kép azokról, akik hattyúvá szeretnének válni:</p>\n<p style=\"text-align: justify;\">[svgallery name=\"2012_12_16_hattyubal\"]</p>', 'Hattyúbál', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1423-autosave-v1', '', '', '2012-12-17 11:31:36', '2012-12-17 10:31:36', '', 1423, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1423-autosave/', 0, 'revision', '', 0),
(1434, 19, '2012-12-17 11:29:03', '2012-12-17 10:29:03', '<p style=\"text-align: justify;\">Változtatás nélkül idemásolom a Bhaktivedanta Hittudományi Főiskola gólyabálján elhangzott köszöntőt. Értékeket keresünk, mindnyájunk célja, hogy tiszták, a Teremtő előtt kedvesek legyünk, és talán az is, hogy erről valamilyen formában tanúságot is tegyünk...</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><img class=\"alignleft  wp-image-1425\" style=\"margin: 5px;\" title=\"Répássy Jeney Rita\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/2012-12-17_100449-238x300.png\" alt=\"\" width=\"190\" height=\"240\" />Minden főiskolán hagyomány az új hallgatók köszöntése, a gólyabál. Sokszor ez a köszöntés egyben komoly próbatételt is jelent az új hallgatók számára. Főiskolánk az új hallgatóit szeretné a védikus kultúra elveivel összhangban, szeretettel köszönteni, ezért ezen a bálon nem kell tartani a próbatételektől. Azért is, hogy ezt hangsúlyozzuk, a gólya helyett más madarat választottunk szimbólumul.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">A védikus filozófia több madárfajtát is kiemel valamilyen különleges tulajdonsága miatt. A pávák például elbűvölően tudnak táncolni, és Krisnát az ő tolluk ékesíti. Visnu isten hordozóállata egy hatalmas sas vagy griffszerű élőlény.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Mégis, minden madár közül talán legkiemelkedőbb a hattyú. Kecses nyaka és hófehér tolla miatt nem csak keleten, de nyugaton is a tisztaság fogalma kapcsolódik hozzá.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><img class=\"alignright size-medium wp-image-1426\" style=\"margin: 5px;\" title=\"*\" src=\"http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/2012-12-17_103213-213x300.png\" alt=\"\" width=\"213\" height=\"300\" />Andersen meséje óta a hattyú a rejtőzködő szépség és érettség szimbóluma, és arra figyelmeztet, hogy sohase ítéljük meg egymást elhamarkodottan, hiszen nem tudhatjuk, hogy a szürke kiskacsa tollazat alatt kiben rejtőzik egy csodálatos hattyú.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">A védikus filozófia a tökéletességet elért embert parama-hamszának nevezi, vagyis a legmagasabb rendű hattyúnak. Ez az elnevezés a hattyúk azon tulajdonságára vezethető vissza, hogy ők képesek a tej és a víz keverékéből kiválasztani a tejet. Hasonlóan a parama-hamszák, a tökéletességet elért emberek képesek az illuzórikus világ számtalan tevékenysége helyett az Úr szolgálatát végezni. Természetükben számtalan jó tulajdonság fellelhető: nem büszkék, nem önteltek, nem erőszakosak, türelmesek, tisztességesek, odaadóak és őszinték.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">A hattyúvá válás nem könnyű tudomány. A Bhagavad-gítá állítása szerint sok ezer ember közül csak egy az, aki a lelki tökéletességre törekszik, hattyúvá akar válni. Ti mind hattyúknak készültök, s szívből reméljük, hogy a Főiskolánkon eltöltött évek még közelebb segítenek majd benneteket e tökéletesedés felé.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">R.J.R.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Végül néhány kép azokról, akik hattyúvá szeretnének válni:</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">[svgallery name=\"2012_12_16_hattyubal\"]</p>', 'Hattyúbál', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1423-revision-v1', '', '', '2012-12-17 11:29:03', '2012-12-17 10:29:03', '', 1423, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1423-revision-7/', 0, 'revision', '', 0),
(1476, 19, '2013-07-19 10:35:47', '2013-07-19 08:35:47', '<p style=\"text-align: justify;\">Sic itur ad astra - Így jutunk el a csillagokig. Nem, most nem a nagysághoz vezető Vergilius-i útról lesz szó, hanem valóban a csillagokról. Ha van kedvetek közösen elgondolkodni arról, mit látunk, ha ma este felnézünk az égre, éppen merre járnak és hogy néznek ki a naprendszer bolygói, milyen lenne, ha egy baromi erős távcsővel rájuk pillantanánk, vagy hogy néznek ki mondjuk a Marsról a Szaturnusz Titán nevű holdja, akkor gyertek el a klubba július 24-én, szerdán este 6 órára.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Egy borzasztó érdekes <a href=\"http://astronomy.starrynight.com/\" target=\"_blank\">planetárium programmal</a> nemcsak az előbbiekről, hanem csillagászati jelenségekről, űrmissziókról, sőt a Tejútról, a galaxisokról is szeretnénk beszélgetni, elmélkedni, hogy világegyetem (világegyetemek?) nagyságára tekintve egy kicsit szerényebbek legyünk.</p>\r\nNéhány kép arról, amiről szó lesz:\r\n\r\n[gallery link=\"file\" columns=\"4\" orderby=\"title\"]\r\n\r\n&nbsp;\r\n<p style=\"text-align: justify;\">Amikor ismét visszazökkenünk a hétköznapoki valóságába, szeretnélek meghívni Benneteket egy kis közös munkára, annak a részleteit beszélnénk meg.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"font-size: 13px;\">A Budapest Bank <a href=\"http://papnovelde2.hu/?p=726\" target=\"_blank\">egyik pályázatán</a> nyertünk 250 ezer forintot, egy <a href=\"http://con-spirito.hu/p2/2013_02_20_bb_palyazat_p2/index.htm\" target=\"_blank\">pékmúzeum létrehozására</a>. Természetesen ennyi pénzből ezt nem lehet kivitelezni, de legalább megpróbáljuk. Némi takarítást követően lebontjuk a kemence mögötti pincerekeszeket, és az így kialakított teret szeretnénk a <a href=\"http://www.pekrend.hu/\" target=\"_blank\">Magyar Pékek Fejedelmi Rendje</a>, a <a href=\"http://www.pekszovetseg.hu/\" target=\"_blank\">Magyar Pékszövetség</a> közreműködésével egy kicsi múzeummá alakítani. Megbeszéljük, hogy ki mivel tud közreműködni. A fizikai melón kívül (melytől elég sokan rendesen elszoktunk), kell egy kis kutatás a korabeli (1700-as évek körüli) pékmesterségről, kell egy kis grafikusi közreműködés az előbbiek eredményét bemutató tablók elkészítéséhez, és persze rengeteg fantázia, hogy mindebből szeptember közepére egy klassz dolgot hozzunk ki.</span></p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\">J.A.</p>\r\n<p style=\"text-align: justify;\"></p>', 'Így jutunk a csillagokig...', '', 'publish', 'open', 'open', '', 'igy-jutunk-a-csillagokig', '', '', '2020-08-17 11:54:50', '2020-08-17 09:54:50', '', 0, 'http://oroszlanklub.com/?p=1476', 0, 'post', '', 1),
(1505, 19, '2013-09-14 13:04:24', '2013-09-14 11:04:24', '', 'lk_2013-09-14_130310', '', 'inherit', 'open', 'open', '', 'lk_2013-09-14_130310', '', '', '2013-09-14 13:04:24', '2013-09-14 11:04:24', '', 1504, 'http://oroszlanklub.com/wp-content/uploads/lk_2013-09-14_130310.png', 0, 'attachment', 'image/png', 0),
(1506, 19, '2013-09-14 12:43:20', '2013-09-14 10:43:20', '<p style=\"text-align: justify;\">Egy éppen három évvel ezelőtt, a 2010-es Létkérdés konferencián elhangzott egyik előadás szövegére találtam a gépem fájlrendszerében.  Ez úton ajánlom figyelmetekbe Máté-Tóth András vallások közötti kapcsolatokról szóló nagyon érdekes és elgondolkodtató előadását. Pontosan annyira érdekes, mint három évvel ezelőtt volt.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"font-size: 13px;\">A vallások látszólag élnek egymás mellett, valójában azonban egymást átszőve léteznek. Megfontolandó, hogy a gondolkodásunkat ennek megfelelően módosítsuk.</span><span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Az exkluzív, egymástól különálló, egymásnak uszuló, egymásnak feszülő vallási hagyományok külön - külön vizsgálata helyett, a vallási sokféleség, a vallási pluralizmus, a kultúra vegyes vallású dimenzióját kell a gondolkozásuk középpontjába helyezni!<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Azok, akik valamely vallási hagyomány elkötelezettjei, vagy kutatói, cseréljék le a szemüvegüket, és próbálják meg a saját vallásuk abszolút igazságát, a vallások párbeszédében feltárulkozó igazság alá helyezni.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Különösen a vallások tanítói, papjai, rabbijai, imámjai állnak nehéz feladat előtt a vallási pluralizmus korszakában, mert ők a felelősek azért, hogy vallásbéke lesz-e Európában és Európán kívül, vagy vallásháború.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Ezt a felelősséget nem háríthatják rá a modernizmusra, nem háríthatják rá az államhatalmakra, és nem háríthatják át az emberekre, akik születésüknél fogva rosszak. Ezt a felelősséget csak magukra háríthatják. Mert eddig is ők voltak a felelősek azért, hogy vallásháborúk voltak és vannak, és csak rajtuk múlik, hogy ez ne legyen így tovább.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A lét egyik legfontosabb kérdése az, hogy van-e túlélés? A túlélés egyik garanciája, vagy talán a legfontosabb garanciája az, hogy az emberek egymással, és a nagy kulturális hagyományok egymással párbeszédbe kerüljenek. Hans Küng (fontos link…) a svájci születésű, tübingeni, idős teológus így fogalmaz: Nincs világbéke vallásbéke nélkül, és nincs vallásbéke a vallások párbeszéde nélkül.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Nem tehetünk úgy, mintha ezek a tények nem lennének, nem maradhatunk meg a frakcionális vallási gondolkodásban, hanem meg kell keresni az emberiség kulturális kincsinek azon a támpontjait, melyek lehetővé teszik számunkra, hogy levessük magunkról érdemben, a saját vallási hagyományunk által ránk öntetett kényszerzubbonyokat, és megpróbáljunk belehelyezkedni más-más vallási hagyomány, vagy éppen a vallástalanság hagyományának az öltözékeibe.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Ha erre nem vagyunk hajlandóak, szabadok vagyunk, megtehetjük, de akkor ne beszélgessünk a vallásbékéről.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Lessing, a bölcs Nátán című drámájának az egyik jelenetében egy egyébként nagyon sok más verzióban korábban is olvasható gyönyörű hasonlatot mondott a három nagy világvallás egymás mellett éléséről, a vallási toleranciáról.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Arról van szó, hogy egy apának volt egy gyűrűje, amelyben benne volt a hatalma. Amikor érezte, hogy közeledik a vég, akkor a három fiának, akiket egyformán szeretett, át akarta adni az örökségét, de egyik fiút sem szerette volna kiválasztani. Csinált két másik, az eredetihez megkülönböztethetetlenül hasonló gyűrűt annyira, hogy ő maga sem tudta őket megkülönböztetni. Mindegyik fiú eljött az apa halálos ágyához. Az apa elbúcsúzott tőlük, megáldotta őket, és azt mondta: fiam, itt van az egyetlen gyűrű, rád bízom!<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Ennek a hasonlatnak egy korábbi változata a Dekameronban így szól:<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">„Mindegyik fiú számot tartott az örökségre, és a tisztességre, és nem volt hajlandó a másiknak átengedni. Minekutána pedig látták, hogy az egyik gyűrű annyira hasonlít a másikhoz, hogy semmiképpen nem lehet megismerni melyik az igazi, eldöntetlen maradt, és ma is eldöntetlen, eldönthetetlen ama kérdés, hogy melyikük az atyának az igazi örököse.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">És azért mondom Neked Uram, ama három törvény felől, zsidóság, kereszténység, iszlám, melyeket három népnek adott az Atyaisten, s melyek felől kérdést intéztél hozzám, mindegyik azt hiszi, hogy az ő öröksége, az ő törvénye az igaz, és annak parancsait kell cselekednie. De, hogy melyiké az igazi, a kérdés épp úgy eldöntetlen, mint a gyűrűk dolgában.”<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Ez a Dekameronnak változata, a kérdés nem dönthető el. Ezt a megállást fejleszti tovább Lessing a maga verziójával, és két nagyon fontos dolgot mond. Az egyik, hogy a gyűrűnek a titka az, hogy aki viseli, az kedves lesz az Isten, és az ember előtt egyaránt, hisz a hamisítvány nem hathat.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">„Kövessétek megvesztegethetetlen, gáttalan áradó szeretetét. Versengve igyekezzen gyűrűje varázshatalmát ki-ki megmutatni. Segítse bűvös erejét szelídség, jóra serénység, szíves béketűrés, Isten előtt térdet hajtó alázat, s ha majd a gyűrű varázsereje késő fiakban megnyilatkozik, pár ezredév múltán járuljanak majd ők megint e szék elé, mikor nálam bölcsebb bíró ül majd e székben, maga az Isten.”<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Lessing nem mondja, hogy eldönthetetlen, hogy melyik vallás igazága az igazság, hanem azt mondja, hogy a vallások mindegyikének, amíg a világ a világ, amíg meg nem jelenik az egész emberiség az akkor feltételezett Isten végső ítéletet hirdető trónusa előtt, addig mindenkinek erejét megfeszítve az imént említett erények gyakorlásában kell jeleskednie. Ez fogja eldönteni utólag, hogy kinél volt az apa egyetlen ható, az erőt, a vallás erejét, a szeretet erejét hatékonyan képviselő gyűrűje.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Vagyis a vallások versenyben vannak. Nem a kinyilatkoztatás igazságának szépsége és jósága, nem a vallásgyakorlatok ereje és energiája, nem a liturgiák lenyűgöző fényessége az, amelyik eldönti, hogy melyik vallás az értékes vallás, és nem a vallások egymással szembeállító méricskélése, és nem az egyik vallás másik vallás mérlegére helyezett súlya dönti el, hogy a vallásnak mi a társadalomépítő, az emberiség túlélését segítő ereje. Nem üthetjük egymás fejét Bibliával, és Koránnal és Bagavad Ghitával, és Tripitakával és Habard műveivel, hanem az dönti el, hogy ezekből a vallási forrásokból milyen szeretet energiát, milyen építő, konstruktív, felszabadító méltóságot növelő, irgalmat adó energiát teszünk bele ebbe a világba. Az dönti el a vallási igazságunk igazság voltát, és nem a teológiai viták.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Azt láthatjuk tehát, hogy Lessing, a felvilágosodás különleges prófétája szerint nem a vallási igazságok versenye, hanem a vallásosok magatartás versenye a mérvadó.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Három gyűrű, mondta tehát Lessing, a zsidóság gyűrűje, a kereszténység gyűrűje, és az iszlám gyűrűje.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Szükséges továbbgondolni a három gyűrű hasonlatát, mert bármennyire tetszetős, hogy majd az Isten és az emberek előtti becsületszerzés fogja a vallások közötti vetélkedést eldönteni, probléma van.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A probléma első pontja az, hogy a történelem, és a mai vizsgálataink is arra tanítanak bennünket, hogy az Istennek tetszés, és az embereknek tetszés gyakorta ellentmond egymásnak. A vallások ki vannak szolgáltatva annak a csapdának, hogy ha nagyon radikálisan képviselik a vallási igazságot, akkor elfogy mögülük a tömeg. Ha embereknek akarnak tetszeni, akkor kénytelenek lealkudni a saját vallási igazságuk radikalitását. Vagy Istennek tetszünk, vagy az embereknek teszünk!<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Nem csoda, ha minden vallási hagyományban, minden történelmi korszakban megjelenik az eredeti tanításra emlékeztetők kicsiny, szektariánus kicsiny, esetleg fundamentalista módon kicsi közössége, akik a saját vallási hagyományuk emberek tetszését kereső, teológiai korruptvitását állítják pellengérre. A vallások menedzsereinek, tanítóinak, papjainak reálpolitikája általában belső kiközösítésbe, belső gettóba teszi ezeket a radikálisokat: Elment ezeknek az eszük? Hogy tartjuk el a templomainkat? Hogy tartjuk el a főiskoláinkat? Hogy fogunk tovább élni? Hogy fogunk Mercédesszel közlekedni? Hogy fogunk a belvárosban irodát bérelni, ha radikálisok leszünk? Nem megy a kettő együtt!<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Az a – nem könnyű – feladatunk, hogy megtaláljuk arra a választ, hogy hogyan lehet megőrizni a saját vallásunk üzenetének átfogó, radikális, gyökerekig ható voltát, és egyben hogyan lehet megpróbálni mindent, hogy a missziónk sikeres is legyen.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Mielőtt ezt megvizsgáljuk, fejlesszünk Lessing gyűrű hasonlatán egy kicsit, néhány nagyszerű szerző művére hivatkozva!<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Talán megoldás a vallások közötti párbeszéd problematikájára az is, hogyha megszűntetjük a vallásokat. Töröljük le Istent az égből, robbantsuk szét a panteonokat, közösítsük ki a hívőket, és akkor megszűnik a vallásközi párbeszéd szüksége, hiszen vallás nélkül nincs vallásközi párbeszéd. Ez volt az ateizmus nagy programja.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Lehet, hogy az ateizmus a negyedik gyűrű. Megoldás, a vallások közötti párbeszéd kérdésére, ha az egész kérdést kilőjük a szónak átvitt, és sajnos konkrét értelmében egyaránt.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Nagyon jól tudjuk, hogy az ateizmus, a maga nemes formájában pont azt látta meg bármelyik nagy vallási hagyományban, hogy az embereknek tetszés útját úgy járták, hogy a hatalomnak, a mindenkor fennálló hatalomnak akartak először tetszeni. Az biztosítja, hogy nagy hajókon evezzünk az emberiség óceánján, és nem kis csónakkal. Ha társául szegődünk a mindenkori császárnak, királynak és államfőnek, akkor biztosítva lesz a lelkipásztori aktivitásunk zavartalansága.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A legkiválóbb ateisták azt mondták, hogy a vallások azt próbálják állítani, hogy az emberiség hasznára akarnak válni, de nem ezt mutatja a történelem. A hatalom szolgálata vált a vallások központi aktivitásává, és a hatalom biztonságát élvező vallásokkal kellett találkozni a modernitás, a felvilágosodás Európájában, és erre mondták az ateisták, hogy nem!<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Mégis kudarcba fulladt az ateista projekt, de nem az intellektuális gyengeségei miatt. Mindenkinek üdítő dolog, vérpezsdítő, agypezsdítő, szellempezsdítő dolog ateistákat olvasni, mert nem hagy békén, gyökerében kérdez rá, saját vallási elfogultságainkra és butaságainkra. Mégis a történelem azt mutatta, hogy az ateista projekt kudarcba fulladt, mert az emberre hivatkozva föláldozta az embert, tömegével. Hiába hivatkozott arra, hogy az ember kiteljesedésének útjába álló vallást, és a vallások mögött lévő mindenhatót le kell a trónusról taszítani, hogy végre elszakadjanak azok a kötelékek, amelyek a naggyá lenni vágyó embert lekötik. Gettókba, tömegsírokba, a nyilvánosság előtti ellehetetlenülésbe küldték erőszakos eszközökkel azokat a tömegeket, amelyek útban voltak a humánum nevében meghirdetett ideológia győzelmének.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A lessingi probléma egy másik megoldásának is tanúi vagyunk. Nem megoldás a három vallás között választani, a negyedik gyűrű sem funkcionált, ám egy ötödik gyűrűt is felvethetünk, és az a gyűrű az ezoterika gyűrűje.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Látszólag, az ezoterikus ajánlatok megvalósítják a vallási harmóniát. Látszólag ugyanis a problémát átvitték a vallási igazság problémájából a vallási javak, harmóniát szolgáló, megkülönböztetésének és hasznosságának problémájára. Azért fordulunk sokan a legkülönbözőbb tetszetős ezoterikus praktikákhoz, a természetgyógyászathoz, homeopátiához, a horoszkóphoz, mert azt keressük, hogy legyen valami harmóniánk anélkül, hogy valamilyen vallásos hagyománynak a kereteit magunkra kellene vállalni. Úgy néz ki, hogy az ezoterika programja nagyon sikeres, hiszen a legnagyobb tömeget tudja – legalább is a gazdag világban – maga mögé állítani, mert drágák azért ezek az ajánlatok. Mert hiszen a harmóniát kereső ember megtalálja a harmóniáját. A gyógyulást kereső ember megtalálja a gyógyulását. Az egyik nagy vallásszociológus ezt mondja: believing without belong – a hit, az ezoterikus tartalmakban az elkötelezettség szükséglete nélkül.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Látszólag az ezoterikus vallásai ajánlatok megvalósították a vallási pluralizmus célkitűzését, mert nem törődnek a nagy vallási hagyományok exkluzív igazságtartalmaival, melyek számos történelmi valláskonfliktushoz vezettek. Másrészt sajátos megszabadító és gyógyító tudásokat tárnak fel, melyek hasznossága, eredményessége igazolja gyakorlatilag az igazságokat.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A nagy vallási hagyományok követői, tanítói, aggódva és kritikával figyelik a valláspiac ezoterikus kínálatát. A sok apró, partikuláris igazságszegmens kavalkádjából hiányolják a koherens vallási rendszer egészét, amely nem csupán egy-egy aktuális emberi problémára ad biztosított megoldást, hanem átfogó, és egyetemes szemléletet ad, amelyről forrásoztatja konkrét megoldásait. A nemes vallásos hagyományoknak nincs szüksége összeesküvések folyamatos leleplezésére, titkos tanítások kalandos feltárására, és főképpen nem elégszenek meg a spirituális egoizmus másokat semmibe vevő szociálisan érzéketlen szabadság és gyógyítás ígéreteivel. De a felvilágosodás maximája előtt sem állnak meg az ezoterikus piac kínálatai, mert látszólag ugyan a gnosztikus hagyományok folytatói, hiszen minden praktika mögött megtalálható valamiféle gnosztika. A felvilágosodás bírói széke előtt azonban nem állhatnak meg, mert igazságaik nem a racionális okfejtés következményeiként születnek meg, és semmit sem tartalmaznak az ész és értelem igazságainak gyakorlati következményeiből, melyet etikának nevezünk, s melynek legnemesebb európai megfogalmazását Kant kategorikus impertívuszában találhatjuk meg: Cselekedj úgy, hogy tetted logikája egyetemes érvényű lehessen.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Az ötödik gyűrű talán az, amit ma a leginkább megoldásnak láthatunk. Tegyük zárójelbe a vallási igazságok kérdését, tulajdonképpen tegyük zárójelbe magát az Isten, vagy az istenek kérdését is, és keressük meg, hogy bármilyen vallási hagyományból, a konkrét ember számára kikevert valláskoktél, adja meg a számára a feloldódást, az ellazulást, a létezés bárgyú mosolyának örömét.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A pluralizmus tapasztalata a mai társadalomban még itt, ebben a viszonylag elzárt Magyarországon is, alapkérdés, mint a levegő kérdése. Csak a pluralizmus viszonyai között lehet gondolkodni. Csak a pluralizmus légkörét, oxigénjét lehet belélegezni. Vagyis tehát nem lehet úgy gondolkozni a vallásokról továbbra, hogy vannak bizonyos különálló vallások, az egyik és a másik között ilyen viszony, meg olyan viszony, meg amolyan viszony van.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Ennek a gondolkodásnak a radikálisan globálissá vált falvainkban, mint Budapest, már nincs relevanciája. Ez nehéz. Az elsődleges lépés, amit meg kell tennünk hívőknek, nem hívőknek, ilyen hívőknek, olyan hívőknek, aktívaknak, kevésbé aktívaknak, hogy a vallási szeparatizmus helyett a vallásdiskurzus legyen a témánk.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Azt a kérdést kell feltennünk kicsit Lessingre is utalva, hogy vajon a vallások a mai kicsiny világunkban, családunkban, baráti körben, hitközségben milyen funkciót, milyen szerepet játszanak a társadalmi együttélés fejlesztésében, vagy az együttélés megnehezítésében. Ez a központi kérdés.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"><span style=\"font-size: 13px;\">Ezt a kulturális sokféleséget kell valahogy látni. Nyilvánvaló, hogy ehhez a látáshoz egy kicsit verébként sas szárnyakat kell növesztenünk. Föl kell tudnunk emelkedni talán az értelem, talán az emberiség jobb sorsa iránti elkötelezettségnek a szárnyaival a vallási frakciók fölé, és valahogy rá kell tudnunk látni arra, hogy a kultúra, a túlélés problematikája milyen dinamikával jelenik meg előttünk.</span><span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Másik jelenség is létezik, amivel óvatosan kell bánni, ez gyakran vallásesztétikaként jelenik meg. Vannak vallási jellegű megnyilatkozások a vallási hagyományokon kívül a pluralizmus, a valláspiac a sokféleség piacán. Ilyenek a sztárkultuszok, a képző és filmművészet vallási hagyományokban tobzódó alkotásai. II. János-Pál olyan médiasztár volt, amilyen pápát nem láttunk addig még sohasem. Olyan sztár volt, mint Diana hercegnő. Temetéseket, agóniákat, születéseket, megjelenéseket és távozásokat ünnepel a média.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Az emberek valami miatt odatapadnak a képernyő elé, mert azt élik át, hogy a sarkos világból, a kipárnázott spiritualitás lenyűgöző világába tudnak átkerülni azért, mert látják azokat a jeleneteket, amelyeket a média olyan nagyszerű inszcenálásával, megjelenítésével működtet. Meg lehet ezeket a sztárokat „csinálni”. Ezeket a megművelt, esztétikailag, médiaesztétikailag kialakított szereplőket látjuk. És a nagy zarándokok tömegeit látjuk. És kiváló személyiségeket látunk. És nagy gondolatokat látunk. És rettenetes baleseteket látunk. És azt tapasztaljuk, azt éljük át nagyon sokan, hogy nem csak az van, amiben mi vagyunk, a hétköznapiságunk, hanem van valami másik dimenzió is, amiben ezek a gyönyörök, ezek a lenyűgözöttségek a miénk lehetnek. S a képernyő, az Internetes képernyő, és a TV képernyője megadja ezeket a vallásesztétikai élményeket.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Amikor arról beszélünk, hogy hogyan lehet valahogy madártávlatból rátekinteni a pluralizmusból fakadó kötelezettségekre, s ennek a plurális társadalomnak a dinamikájára, akkor egyben azt is látni kell, hogy egyáltalán nem csak a nagy, nemes vallási hagyományokkal találkozunk, hanem olyasmikkel is, amelyek önmagukat nem nevezik ugyan vallásnak, de funkciójukat tekintve ugyanúgy vallások, mint a hinduizmus vagy a kereszténység, vagy az iszlám, ebben a modern médiakultúrában Magyarországon és a világ más helyein is.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A vallástudományi megközelítés válasza a Lessingi problémára az, hogy kívülről kell nézni a dolgokat, rátekinteni a vallásdiskurzus mai jelenére, és ebben vállalni a felelősséget, amelyeket a vallások viselnek a túlélés biztosításában.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Vajon mit tegyenek a vallások elkötelezett hívei, és mit tegyenek főképpen a legnagyobb felelősséget viselők, a farizeusok, az írástudók, a teológusok, a kutatók, a tanítók, a rabbik? Mit tegyenek a saját vallási hagyományukkal? Hogy néz ki a vallási hagyományok közötti együttműködés, elméleti lehetősége, ha nem kívülről nézzük a dolgokat, hanem belülről?<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A vallásokról való gondolkodásnak ez az új szükséges paradigmája, amelynek lényege tehát az, hogy a vizsgálódás központjába ne a különböző vallási hagyományokat és intézményeket állítsuk, hanem a kortárs kultúra egészét, és ebben a vallásként megjelenő dimenziókat, a vallások teológusait és filozófusait új kihívások elé állítja.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Gustav Mensching, egy nagy német vallástudós a 20. században azt mondta, hogy akkor tudjuk megérteni az egyik vallásból nézve a másik vallást, hogyha megértjük annak a vallásnak az életcentrumát. Úgy is lehet magyarul fogalmazni, hogy nem nyugodhatunk addig, bármelyik vallásnak vagyunk a teológusai, satöbbi, amíg nem értjük meg legalább egy másik vallásnak ezt a bizonyos centrumát. És lehetőleg hadd ajánljam, lehetőleg válasszunk olyan vallást, ami nagyon messze van a miénktől. Tehát lehetőség szerint a zsidóságban felnőtt, és abban gondolkodó ember ne az iszlámot válassza, mert az túl közel van. Válassza a dzsainizmust, és a keresztény is lehetőség szerint megint csak ne a zsidósággal foglalkozzon, mint valami előszobával, ahogy a teológusok csinálják, hanem válasszon valami egészen mást, válassza a például hinduizmust.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Két alapállás fedezhető fel a valláson belülről való vallási pluralista gondolkodásáról, teológiai oldalról. (Eddig a vallástudományról volt szó.) Az egyiket komparatív teológiának nevezik, a másikat pluralista vallásfilozófiának.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A komparatív teológia egy olyan alapállás, amelyik a saját vallás biztos igazságában nem kételkedik, viszont minden erejét megfeszítve próbálja felfedezni más vallásokban a hasonló igazságot.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Például a Diwali ünnepen láthatjuk, hogy bánik a hinduizmus a fény szimbolikájával. Akik valamennyire ismerik a zsidóságot, azok azt mondják, hogy a hanuka gyertya meggyújtása is valami ilyen fény dolog. Vagy akik a kereszténységet ismerik egy kicsit, azok jól tudják, hogy adventben folyamatosan gyújtódik meg a négy gyertya. Akik húsvétkor, a feltámadási misét ismerik, azok tudják, hogy a tűzből fakadó fény, hogy terjed szét a templomban, és aztán hogy zendül fel a húsvéti örömének.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A pluralista és a komparatív teológiának az a fő tétele, hogy a saját vallás igazságát elmélyítheti, megerősítheti, és a vallások közötti párbeszédet megalapozhatja, ha a saját vallásunk kulcsigazságait fölfedezzük más vallási hagyományok igazságai között.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A Lessing-i vallásoknak könnyű a helyzete, mert ugyan nem Ádámtó, Évától, de Ábrahámtól – minden hívő atyjától származik mind a három. Hivatkozik mindegyik a maga módján Ábrahámra. A hasonlóságokat sokkal könnyebb megtalálni, mint a különbözőségeket.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Nehezebb talán a nyugati és a keleti vallások közötti hasonlóságokat megtalálni, de azért van bőven lehetőség rá. Minél globálisabb a világ, minél nagyobb a forgalom mondjuk Kalkutta és London között, annál inkább lehet látni, hogy a hasonlóságok felismerése nagyon erős. Gyakran az indiaiak mondják az európaiaknak, hogy ha tudni akarod, mi a Bagavad Ghita, hát olyan, mint a Biblia (pedig a Bagavad Ghita egyáltalán nem biblia a hinduizmusban), de a könyvvallások követőinek ezt kell róla mondani, hogy tudják, hogy a mérlegen mennyire viszi ki a jelzőt.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Nagyon izgalmas, hogy minél centrálisabb vallási igazságot próbál a teológus felfedezni egy másik vallásban, annál nagyobb a tét, mert annál nehezebb fenntartani a minden vallásból fakadó, hát azért mégis csak a mi vallásunk az egyedül üdvözítő gondolatot. Virágozzék ugyan minden virág, de vannak virágok, amelyeket mi locsoltunk.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A másik teológiai intellektuális erőbedobás a mai szakirodalomban hogy egyre erősödik a pluralista vallásfilozófiának az alapállása, amely egy lépéssel tovább megy, mint az összehasonlító teológia, és azt mondja, az igazság senkié.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Semelyik vallási hagyomány, semelyik filozófiai iskola nem rendelkezik az igazsággal. Bármennyire is hiheti, hogy Isten maga szólt, bármennyire is hiheti, hogy az isteni szót közlők hitelesen közlik azt a szót, bármilyen mély vallási élménye lehet a saját istenével való, akár misztikus találkozásból is, az igazság nem tárgy. Az igazságnak nincs birtokosa.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Az igazság fog birtokolni azáltal, hogy az igazságkeresés plurális útjára rálépünk, és abban a hitben beszélgetünk egymással, hogy a magunk módján, a saját hagyományaink által befolyásolt, de nem 100 százalékosan meghatározott módon meg fogjuk találni az igazságot, mert ebben a dialógusban a megváltó, az emberiség sorsát jobbá tévő erkölcsünket, etikánkat jó irányban igazító igazság fog bennünket megtalálni.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Nem a külön hagyományok teológiáján van a hangsúly, a külön hagyományok dialógusában feltárulkozó igazságon van a hangsúly. És ez az, amit esetleg ma Lessingtől megtanulhatunk. Ez az, ami nem fog kiderülni, amíg világ a világ, csak akkor, fog kiderülni, amikor mindannyian megjelenünk a remélhetőleg irgalmas Mindenható gyönyörűséges panteonja előtt.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Le a sasszárnyakkal, legyünk ismét verebek! Ezt a nagyon nagy munkát, mely a hívő embert, hogy a szíve, a lelkiismerete közepéig érinti, a vallási közösségek szervezőit az identitásuk centrumában érinti, mivel kellene elkezdeni, hogyan kellene folytatni?<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Az első terület, ahol folytatni kell, az oktatás területe. A vallási analfabetizmus kiszolgáltatja az embereket egyrészt a mindenféle guru, mindenféle okos tojás új evangéliumainak. Amik ma igazságok, azokra holnap már másként gondolunk. Ez nem csak drága, hanem értelmetlen is. A gazdálkodj okosan mellé, a higgy-, gondolkodj, okosan tantárgyra is ügyelni kellene.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">A vallási közösségek által fenntartott lelkészeket képző intézményeknek tudomásul kellene venniük, hogy vége a frakciózásnak. Csak a vallási hagyományok közös kultúrájára koncentráló képzés elfogadható a vallási pluralizmus idején. És minél inkább emeljük a színvonalát a teológusképzésnek, annál nagyobb a valószínűsége, hogy nem lesznek acsarkodások, lokális, a helyi gettók közötti köpkölődések, hanem át tudunk tekinteni vendégbarát teológiákat, ki tudunk művelni vendégbarát pásztorokat.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Meg kell erősíteni a vallási pluralizmus intellektuális pozícióit a médiában. És 99% a médiában szóljon a pluralizmusról, szóljon a sokféleségről, szóljon a megértésről, szóljon a dialógusról, és 1% szóljon frakcionális vallási közösségek saját vallási hagyományának a közvetítéséről, mert ezt követeli tőlünk a túlélés. Nem játékszer van a kezünkben, hanem a holnap kulcsa.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Végül a vallási közösségek felelősei hagyják abba, a politikusok melletti sündörgést, és nyerjék vissza a vallási közösségek autonómiáját. Ne higgyenek a mai piacnak, amelyik úgy tűnik, hogy a vallást arra akarja használni, hogy a privát lélek redőit simítsa ki. Az a vallási hagyomány, amely nem tudja elmondani a mindenkori rendszer hatalmi kritikáját, az feladta azt a küzdelmet, hogy megfeleljen a saját istenének.<span style=\"font-size: 13px;\"> </span><span style=\"font-size: 13px;\"> </span></p>\n<p style=\"text-align: justify;\">Dr. Máté-Tóth András, teológus és valláskutató, a Szegedi Tudományegyetem Vallástudományi tanszékének vezetője, a Bécsi Egyetem magántanára. Kutatási területe a Kelet-Közép-Európai országok vallási és egyházi változásai, az új vallási jelenségek és közösségek, a kvalitatív társadalomkutatás elmélete és módszertana. Számos hazai és nemzetközi szakmai szervezet tagja. Négy lány, és egy fiú édesapja.</p>\n<p style=\"text-align: justify;\"></p>', 'A vallások  közötti kapcsolatról', '', 'inherit', 'open', 'open', '', '1504-revision', '', '', '2013-09-14 12:43:20', '2013-09-14 10:43:20', '', 1504, 'http://oroszlanklub.com/uncategorized/1504-revision/', 0, 'revision', '', 0);
